BORBA JUŽNIH SLOVENA. 87 
Adalbero dobi vojvodinu iz ruku cara Hinka II. poslije smrti voj- 
vode Konrada (12 pros. 1011); ali bude nje lišen početkom 1036 
godine po caru Konradu II. "Tim činom bješe Adalbero razdražen 
i stade misliti na odpor. U Njemačkoj razsuo se glas bio, da se 
Adalbero najviše u Hrvate uzdaje.' I sbilja on provali god. 1036 
u Korušku, i udari na Vilima, grofa savičke (Soune) krajine, koj 
je osim toga od careva Hinka II. i Konrada II. nadaren bio dobri 
na Savici, Savi i Krki. U toj borbi pade Vilim; ali Adalbero ne 
dobije ipak vojvodine. Je da lii koliko su hrvatske čete u toj 
vojni sudjelovale, ne znade se. Ali ako promotrimo, da se vojna 
vodila upravo na medji hrvatskoj, to mislimo, da se ne ćemo pre- 
variti, uzmemo li, da je Adalbero hrvatskom pomoćju prodrć u 
savičku krajinu iz bližnje Hrvatske. 
Kakovoj se hrvatski kralj koristi nadao za svoju državu iz one 
sveze sa susjednim vojvodom, ostaje zagonetka. 
Jasnije bijaše Stjepanu ukazan predšastnikom smjer u politici na- 
prama Ugarskoj. Ali i Stjepan, kralj ugarski, cienio je prijateljstvo 
s Hrvatskom, tč se od dobra odnošaja uglavljena s Kriesimirom ni 
je dao odvratiti niti naprama njegovu nasljedniku, koliko to ine bi 
po volji jednoj stranci, koja je pohlepno prieko Drave gledala. * 
Još uži vez skapčao je hrvatskoga Stjepana s ugarskim Petrom, 
nasljednikom ujaka mu Stjepana poslije 15 kolovoza 1038 god. 
Svezi toj bješe podlogom ne samo rod, pošto je Stjepanova supruga 
Hicela bila tetka Petru, već i zajednica interesa. U oči Petra bješe 
mletački dužd Dominik Flavanico (1082—1042) nametnik, koj je 
zasio stolac pripadajući Orseolom, ako ne nasljedstvom a to zaslu- 
gom. S jednakoga gledišta motrio je i hrvatski kralj Stjepan I. 
tadanjega vlastodržca mletačkoga. Ni dočim je stanje mletačke 
obćine zanimalo Petra tek u drugom redu, ticalo se ono Stjepana 
neposredno radi dalmatinskoga primorja. Ovdje su gradovi, kako 
vidismo, stajali do duše pod zaštitom iztočno-rimske carevine, koju 
je strateg predstavljao; ali upravo prvih godina vladavine kralja 
Stjepana ova zaštita ne mogaše biti podupirana dovoljnom snagom, 
1 Vidi se iz pisma kod Maia: Spicilegium roman. V, 152. Biidinger: Oesterr. 
Geschichte I, 460. U pismu čita se: ,Ergo dicunt, ipsum Adalberonem confi- 
sum Cruuatis (et) Mirmidonibus regiae potestati velle resistere.“  Giesebrechtu 
(Geschichte der deutschen Kaiserzeit II, 658) ,Mirmidones“ jesu Slovenci 
(Winden). Ni ovim se imenom kod M. Attaliote (ed. Bonn. 87, 9—22) zove 
jedno pleme oguzko. 
* Ovako tumačim dotično mjesto kod Ivana goričkoga lovec, cit, 
