90 FR. RAČKI, 
pod zaštitu sv. Vlaha, kojega su moći onamo prenesene u trećoj 
desetini ovoga stoljeća, i koj bi za obćinu to, što za mletačku sv. 
Marko. Red sv. Benka bješe za priora Lampre i biskupa Živka 
' koj je jedini od bližnjih otočića spadao na 
občinu; tiem pako stala se još više širiti prosvjeta, koje su ognji- 
štem bili svudjer samostani onoga reda. Za sigurnost grada bješe 
sagradjena na pećini tik mora jaka tvrdjava, koja je navlastito 
prpošnoj mornarici mletačkoj namienjena bila. Ali podhvatni duh 
dubrovačkoga gradjanstva zadobi nješto više oduška, kada dobrotom 
Stjepana Vojslava pomenuto primorje zahumske i trebinjske župe 
bješe obćini utjelovljeno, koje, ako i ne iznosi prostorom više od 
4 milja uzduž, bješe za nju od neprocienjene vriednosti radi vrstnih 
mu luka. Na taj odstup bi zetski veliki župan po našem mnienju 
sklonjen ne samo iz pobožnosti, nego i radi vlastite koristi, tražeći 
u trgovinskoj, odnosno bogatoj, občini poklad i zaklon koj si želio nači 
otvoren u nuždi, čemu nalazimo primjera i sliedećih viekova kod hum- 
skih, bosanskih i srbskih vladalaca. Ni s narodnoga takodjer sta- 
novišta imao je onaj odstup zemljišta od Cavtata do Orašca velikih 
posljedica, jer je pristupom slovenskoga življa u romansku svojim 
uveden na Lokrum, 
porietlom gradsku obćinu poslovenjenje njezino znatno pospiešeno 
bilo. U to doba počeše se, po dubrovačkih ljetopisih, vlastela su- 
sjednih slovenskih zemalja doseljivati u ovu slobodnu obćinu u ve- 
ćem broju; pačč da je i kneginja Margareta poslije smrti Stjepana 
Vojslava onamo došla, ovdje se nastanila, i s njom više zetskih vele- 
moža, t& ondje sagradila crkvu na slavu svoje zaštitnice i ime- 
MjAČELI 
Tako se na važnoj točki jadranskoga mora, ležećoj na trebinjsko- 
humskoj razmedji, priugotavljala po sebi kristalisacija našemu na- 
rodu, dočim su mu se druge točke izmedju Cetine i Zrmanje još 
sveudilj opirale, tražeći naslon svojemu odporu u Mletcih i Cari- 
gradu. 
Ali i ovdje su stvari krenule po hrvatsku državu na bolje za 
Stjepanova sina i nasljednika, kralja Petra Kriesimira. 
Prva izviestna godina Petrova vladanja jest 1058. S toga se 

1 Zakladna listina od 1023 u dubrov. arkivu. Vidi Farlati: Illyr. sacr. 
V, 44. 
* Vidi Cronaca di Ragusa. Rukopis knjižnice jugoslav. akad. br. 423. Ovdje 
se Margareti ili Mari krivo daje naslov ,regina di Bosna“; drugi su ju opet krivo 
držali za hrvatsku kraljicu. Cf. Skurla: Moćnik stolne crkve dubrovačke. 
Str. 42 slied, 
