96 FR. RAČKI, 
da će nam se ona ponješto razgaliti, ako se osvrnemo na tadanje 
stanje iztočno-rimske carevine i na njezime odnošaje naprame su- 
sjednim državam. 
Za vladanja Petra Kriesimira u Hrvatskoj sjedilo je na Konstan- 
tinovu priestolu u Carigradu ništa manje od šest vladalaca.  Dvie 
žene: Theodora i Eudoxia uhvatiše u ruke kormilo državne ladje; 
ali prieko njih upravljahu njihovi milostnici i dvorjanici. Poslije 
smrti carice 'Vheodore (30 kolov. 1056) proglasiše njezini eunuhi 
carem starca Mihajla, ,čovjeka priprosta i dobroćudna“. A za što? 
da oni mogu pod imenom i sjenom njegovom vladati monarhijom. 
Nu slavohlepje jednih probudi nezadovoljstvo drugih, dok iz urote 
ne izadje na priestol pomenuti car Isak Komnen. 
Samo se kaže, da ovo silne promjene na priestolu, ove spletke 
i urote, ne bjehu podobne uzdržati nutrnji red i pribaviti carevini 
ugled u spoljašnih odnošajih. Izvanjski neprijatelji carevine osoko- 
liše se u onoj mjeri, u kojoj njezina vladavina bješe slaba. U iz- 
toku Turci, na zapadu Normani postajali su na dan jogunastiji. 
Roberto Guiscardo uzevši god. 1096 u ruke državnu vlast širio se u 
»longobardsku“ themu odbijajući carske katapane Argyra, Thymbra 
i Abulhara, te je već dne 17 srpnja 1059 primio u Melfiu od pape 
Nikola II. investituru na puljsku i kalabresku vojvodinu. Sada je 
normanskomu vojvodi padalo u ruke jedno mjesto za drugim, što 
no bješe još ostalo u grčkoj vlasti, tč je ova napokon ostala ogra- 
ničena na jedini Bari. Ali ne samo u Aziji i u dolnjoj Italiji, 
nego i u Podunavlju bješe carevina napadana. Pečenezi ne oba- 
zirajući se na 30 godišnje, primirje, uglavljeno god. 1054 s Kon- 
stantinom IX., stadoše opet prodirati prieko Dunava. I Ugri, koji 
od sedme desetine prošloga stoljeća nisu zalazili u iztok, ,oskvr- 
niše mir s Romani.“ : 
Od smrti kralja Stjepana 1. nalazila se Ugarska u stanju koje 
ni je moglo ulievati pouzdanja susjednim državam. “Stjepanu bješe 
pošlo za rukom samo uz težke nutrnje borbe uvesti magjarski na- 
rod u kolo kršćanske Evrope. A poslije njega otimahu se dvie pro- 
tivne struje za prvenstvo.  Zapadnjačka stranka, koja se brinula 
oko razvoja djela započeta Stjepanom, opirala se ponajviše na 
inostrani živalj, koj je prvi kralj uciepio bio u mladjanu državu ; 
pa kada ni je sama mogla svladati nutrnje protivne struje, ni je 
zazirala ni od njemačke pomoći. = Naprotiv narodna magjarska 
' G. Cedren op. cit. II, 612. 
