106 FR. RAČKI, 
Pošto bi spljetski sabor dovršen, prolazio je opat Majnardo i 
druge gradove izdavajući svudjer naredbe u smjeru saborskih za- 
ključaka. U veljaču 1059 god. bavio se on u Belgradu uz kralja 
Petra Kriesimira i štitonošu Ivana i vratara njegova Gjuru, bana 
Gojka, tepčija Boleslava, župana lučkoga Prvanjka, sidražkoga Ju- 
ranu i druge častnike hrvatske; tč se napokon vratio u Rim. Što 
je god opat Majnard s dalm. hrv. biskupi uglavio u Spljetu i dru- 
gih gradovih, to je papa Nikola ,,redomice“ izviestio u rimskom 
saboru; pa su ti zaključci ,apostolskom vlašću i pod prietnjom 
izobčenja potvrdjeni“. Pod papom Nikolom držani su u Rimu sa- 
bori mjeseca travnja (13) i svibnja 1099, za tiem u travnju 1060, 
napokon u veljaču 1061 godine. Mislim, da su zaključci spljetskoga 
sabora pročitani i potvrdjeni u onom prvom rimskom saboru, drža- 
nom u lateranskoj basilici, kojemu je 113 biskupa prisutstvovalo, i 
gdje je uz onaj glasoviti zaključak o izboru pape stvoreno mnogo 
statuta, smjerajućih na reformaciju svećenstva i neodvislost crkve 
naprama državi. ' Spljetski zaključci podpadaju sasvim pod smjer 
i duh onih, koji su izdani u rimskom saboru držanom u travnju i 
svibnju 1099 god. 
Godine 1059 bješe dakle i u hrvatskoj državi pokrenuto vjero- 
zakonsko pitanje, koje bi tada na cielom zapadu postavljeno na 
dnevni red. Ali kako je ono djelovalo na duhove hrvatskoga na- 
roda? je da li su ustanove spljetskoga sabora u cieloj zemlji 
primljene jednakom pripravnošću ? 
Čini se, da su biskupi stali željeznom dosljednosti izvoditi sa- 
borske zaključke, a osobito onaj o izključenju slovenštine iz crkve. 
Posljednji se zaključak pače tolikom strogošću izvodio, da su zatvorene 
mnoge crkve, kod kojih bjehu namješteni hrvatski svećenici ne hotevši 
mu se podvrći. Kako je ova strogost uzbunila puk u mnogih 
krajevih, ne trieba istom uvjeravati. S toga ni je čudo, što je 
hrvatski puk vjerovao glasu, da rimski papa ne odobrava toga za- 
ključka, pa i izaslao u Rim povjerenika svoga s molbom, da sv 
stolica ,,povrati predjašnje stanje crkve i svećenstva u hrvatsko: 
kraljevini“. Ovaj glas ne bijaše da kako istinit; ali papa Ale- 
xandro II., koj je dne 1 listopada 1061 nasliedio Nikolu II. 
(f 217 srpnja r. g.) nadje se prisiljena posebnim pismom“ obaviestiti 
kralja Krjesimira Petra i sve biskupe, da su oni zaključci u rim- 
1 Vidi izvod kod Ph. Jaffea: Regesta pontificum rom. nr. 3332. p. 385—6. 
?* Fragmentum ap. Mansi; Concil. coll. XIX, p. 977, 
