BORBA JUŽNIH SLOVENA. 107 
skom saboru sbilja potvrdjeni, t& da se o krieposti njihovoj ne 
smije ni sumnjati. A napose iztaknuo je papa zabranu svećeničke 
ženitbe. Ali ni ugledom rimske stolice ni je se mogla stišati raz- 
jarenost hrvatskoga puka. Na biskupsku stolicu krčku bješe po 
izgonu latinskoga postavljen hrvatski vladika, koj se i svojom bra- 
dom razlikovao od prvoga. Odanle, sa sjevero-zapada hrvatske 
države stao se taj proturomanski pokret širiti; dočim je hrvatski 
biskup, imenom Sdeda, namieštao narodne svećenike; a puk ,,išao 
mu veselo u susreti velikim ga slavjem primao“. Opasnost bi tuj, 
da se ne osujeti djelo rimske stolice, započeto pod opatom Majnar- 
dom, koj je medju tiem poslije kard. Humberta postao biskupom 
»Pilvae candidae“ i kardinalom, tč bješe jamačno papi Alexandru II. 
savjetnikom u hrvatskih poslovih. "Va se opasnost mislila najpreče 
ukloniti novim poslanstvom. Izaslan bješe dakle kardinal Ivan, bi- 
skup od Porta, kojega nalazimo podpisana već na povelji" pape 
Nikole IL, izdanoj dne 8 siečnja 1060 u Firenci. Što je kardinal 
poslan u Hrvatsku, zasvjedočava, kolika se znamenitost polagala u 
Rimu na ovu zemlju. Ivan došavši u Hrvatsku ,,dade sazvati mno- 
žinu puka i svećenstva“, pred kojom razloži položaj rimske stolice 
naprama onomu narodnomu pokretu, hrvatskoga biskupa  prokle, 
dadč ga odvesti u Spljet pred sabor, koj ondje ureče, skinuti sa 
stolice i zatvoriti. ? 
Tiem je za čas ugušen protuprevrat, koj se u Hrvatskoj spremao. 
Drugi erkven sabor držan pod kard. Ivanom u Spljetu, pošao je 
za cielo putem onoga prvoga. 
Ali dolazak Ivana bi po našu domovinu i tiem znamenit, što joj 
privede novu mladjanu silu, koja ju onim pravcem dalje tjerala; 
što nadbiskup Lovro dobi novoga suborioca. Došavši na ime pa- 
pin poslanik iz Zadra u "Trogir na svojem putovanju u Spljet, do- 
godi se, da je trogirski biskup, dok se Ivan u gradu bavio, umro. 
Svećenstvo i puk zamoli tada poslanika, da jim jednoga iz pratnje 
svoje predloži za biskupa.  Bješe u kardinalovoj pratnji mlad sve- 
ćenik, imenom Ivan, po predavanju iz staro-rimske plemičke obitelji 
! Ibid. XIX, 870. 
* Ovako u bitnosti pripovjeda arcidjakon Toma (ce. XVI); sve što je prieko 
toga čini mi se nakit kasnije dobe. U izdanju Lučićevu zove se biskup ,Ce- 
deda“, njegov drug ,abbas Potepa“. Prvoga imena ne nalazim u tom obliku 
medju slovenskimi; ali moglo bi glasiti ,Zededa“ ili Sededa od CN, 3X. 
Drugo je jamačno pokvareno iz ,Potieha“ od TEX, consolatio, te ga imade i 
u spomencih drugih Slovena. Miklošić op. cit, p. 105. 109, 
