110 FR. RAČKI, 
stihovi.“ ! Ovaj primjer potvrdjuje, da je Lovro ne samo bio la- 
tinskomu jeziku u crkvi prijatelj, nego da je mnogo držao i do pra- 
vilnosti i krasote crkvene latinštine, što se ni je u onom vieku 
umjelo svagdje dosta cieniti. 
Pošto su sabori crkveni smatrani za najuspješnije promicalo du- 
hovnih interesa, to jih nadbiskup Lovro često držao u raznih mje- 
stih svoje pokrajine. Jedan od ovakovih sabora držan bi u Zadru, 
gdje su se uz prisutnost biskupa dalm. hrv. metropolije, imenito za- 
darskoga, rabskoga, krčkoga, trogirskoga, belgradskoga, ninskoga, 
za tiem opata, ,premnogi predmeti razpravljali i izpitivali“. * 
U tom se nacrtu može nazrieti on odjek, koj je vjerozakonski 
pokret one dobe našao u našoj domovini. Mi smo taj pokret do 
sada pratili jedino na crkvenom polju. Ali sada namiće nam se pi- 
tanje: Kakovo je hrvatski kralj Petar Kriesimir zauzeo stanovište 
naprama ovomu pokretu, i u koliko je ovaj u hrvatskoj kraljevini 
zasjecao u državne odnošaje ? 
Prem ne ima izričnih svjedočanstva, to imade ipak jasnih zna- 
kova, da je Petar Kriesimir stajao u dobru odnošaju s rimskom 
stolicom. Sačuvana su nam na dalje u spomeni njegova djela, iz 
kojih se jasno razabire, da je on sa svoje strane podupirao onu 
reformatorsku struju. Prvo razabire se iz dvaju listina,“ od veljače 
1099 1 8 srpnja 1071 godine, kojima je Petar Kriesimir na čelo 
postavio imena papa Nikole II. i Alexandra IL, i to u prvoj pred 
imenom suzerena, iztočno-rimskoga cara Isaka Komnena.  Kolikim 
je Petar Kriesimir odlikovanjem susretao papina poslanika opata 
Majnarda, naslućuje se odatle, što ga u dvih svojih poveljah častno 
spominje za veću podkrjepu njihovu. Ne manje štovanje izkazivao 
je on naprama nadbiskupu Lovri, ' pa i naprama svećenstvu u obće. 
Unišavši u smjer svojega vremena Petar Kriesimir ni je iza inih 
vladalaca kršćanskoga svieta zaostao u darežljivosti napramu crkvi, 
u podizanju samostana i zaštičivanju svećenstva, kano što preostale 
nam povelje, darovnice i izprave njegove jasno svjedoče. On je, 
pozvav iz otoka Zuri redovnika Andriju, osnovao rogovsku opatiju 
sv. Ivana kod Belgrada, kraljevski ju obskrbio i izuzeo izpod bi- 
skupske vlasti. On je novosagradjeni samostan sv. Marije (1066) 
1 Thom. archid. spalat. op. cit. c. XVI. 
* Vidi listinu kod Farlatia V, 49. 
> Lbid:4IV;5.4V1229. 
* Cf. Thomae archid. op. cit. c. XVI. 
