BORBA JUŽNIH SLOVENA. lll 
u Zadru, koj rodjakinja mu Čika, ujedno prva opatica, sagradi, u 
svoju kraljevsku žaštitu uzeo inadario. Ine zadušbine prema samo- 
stanom sv. Krševana u Zadru, sv. Stjepana kod Spljeta, sv. Tome 
u Belgradu, sv. Petra na Rabu itd. toliki su spomenici bogoljubja 
onoga hrvatskoga kralja. 
Koji su razlozi Petra Kriesimira nukali na ovakovo stanovište 
naprama crkvi ? 
Glavni razlog imade se tražiti u religiosnom duhu Petra Kriesi- 
mira, koj je opet bio plod one vjerom silne dobe. Što je početkom 
srednjega vieka Karlo veliki rekao o sebi, da je ,devotus sanetae 
ecclesiae defensor, humilisque adiutor“; što su poslije njega pre- 
mnogi vladaoci ponovili u svih zemljah, to je i Petru Kriesimiru 
bilo mjerilom u svojem naprama crkvi odnošaju. On je držao, 
kako veli u uvodu svoje ninske listine, da je na zaštitu crkve i 
njezine slave i koristi upućen, ,jer uzvišena nedostiživost božanstva 
daje časti zemaljske, visoke i malene, ne samo po zaslugah nego i 
po darežljivosti svojoj, t& nedokučivim načinom uzdiže one, koje 
hoće da uzvisi; pai svjetsku vlast podjeljuje mudrost svemogućega, 
koja dolazi iz neizcrpiva vrutka.“ Držeći izvor vladalačkomu pravu 
»u neizerpivom vrutku božje mudrosti“ ni je mogao svojega prava 
inače vršiti nego na štićenje božje namjestnice na zemlji. Prema 
tomu shvaćao je Petar Kriesimir odnošaj izmedju crkve i države s 
jedne, a izmedju obiju zastupnika njihovih, pape i vladaoca s druge 
strane, u onom duhu, u kojem razvio ga njegov suvremenik Petar 
Damiani, prijatelj bivšega osorskoga biskupa Gaudentia, u svojem 
spisu, upravljenom' na osborsku skupštinu (1062). Osnovna misao u 
tom razlaganju jest, da su crkva i država dva odieljena organisma, dvie 
velike božanske uredbe, koje se složno uzajamno podupirati imadu. 
U jednakom skladu imadu načelnici crkve i države živiti, tako ,da 
se kralj u papi a papa u kralju nadje, kano jednim vezom uzajamne 
ljubavi ujedinjeni“. Ovdje ne smije se ni to spustiti s uma, da u 
Hrvatskoj ni je bilo glavnoga kamena smutnje, o kojem se tada u 
drugih državah sklad izmedju obiju vlasti najviše narušavao. U 
hrvatskoj na ime kraljevini namještani su biskupi starodavnim na- 
činom, slobodnim izborom puka i svećenstva bez uplivanja državne 
vlasti. 
Reformatorska struja, koja je i hrvatsku državu obuhvatila, ko- 
liko se odnosila na popravak ćudorednosti u svećenstvu i puku, ni 
1 Petri Damiani: disceptatio synodalis. Mansi op. cit. XIX, 1001 sq. 
