BORBA JUŽNIH SLOVENA. 115 
tar Kriesimir zavlada Dalmacijom, u kojoj je romanski živalj od 
viekova gospodio.  Vidili smo, koliko je taj živalj Petrovim pred- 
šastnikom prkosio crpeć snagu nješto iz svojega ustrojstva a nješto 
s izvanjske pomoći. Petru Kriesimiru stajala sn otvorena dva puta: 
ili slomiti silom taj živalj ili pridobiti ga milom. On je, kako se 
iz diela vidi, odabrao taj drugi put; a najpače nastojao steći si po- 
vjerenje u prvom razredu pučanstva — u svećenstvu. 
Ovi politički razlozi, ne uzam u obzir religiosne, savjetovali su 
Petru Kriesimiru, da si steče naklonost rimske stolice, za koju su 
se mnogo veće države upravo tada otimale. U južnoj Italiji primi, 
kako spomenusmo, ratoboran Roberto Guiscardo iz ruku Nikole II. 
(1059) čast kalabrezkoga i puljskoga vojvode, obećav da će rimsku 
crkvu islobodan izbor njezine glave braniti. U gornjoj Italiji trazili 
su gradovi naslon na rimsku stolicu u svojem odporu proti carskoj, 
Mletci u borbi proti Oglaju, toj njemačkoj predstraži.  Stožernik 
Hildebrand koj je od vremena Lava IX. a najpače Nikole II. bio 
kormilarom ladje sv. Petra, mogao je još kašnje Mlatčanom dozivati 
u pamet ljubav, ,koju je za njihovu zemlju i za plemenitu slobodu, 
što no ju mletački puk uživa, gojio“. U Francezkoj i Španjolskoj 
podupirali su kraljevi Hinko 1. (1 1060) i Ferdinando vel. od 
Kastilije (7 1069), kano što toliki crkveni sabori ondje držani svje- 
doče, osnove rimske stolice. Čak u Engleskoj prisloni se kralj 
Eduardo ,izpovjednik“ (1042—66) tiesno na Rim. Od slovenskih 
vladalaca česki knez Vratislav II. ukaza bl. Petru, apost. proglavici, 
ne malenu odanost“, t& je za to ,u znak duboke ljubavi“ od pape 
Alexandra II. (1061--13) dobio ,mitru, koja se inače svjetovnjaku 
ne podjeljuje“. Ovi primjeri odnoseći se na vladaoce inih evropskih 
država a suvremenike našega Petra Kriesimira dovoljno će s jedne 
strane razjasniti, s druge opravdati politiku njegovu naprama rimskoj 
stolici. 
Uzevši u oči ovu vanjsku doslje nacrtanu politiku Petra Kriesi- 
mira, priznat ćemo rado, da je ona obzirom na svjetske dogadjaje 
i na položaj hrvatske kraljevine, sasma naravna i ovoj jedino ko- 
ristna bila. Petar Kriesimir ravnajući ovako svoju državu ni je ni 
jednim činom pokazao malodušnost ili slaboumnost; ali ni je se ni 
u vratolomne podhvate upuštao. Ploveći ovako izmedju skrajnosti 
potisnuo je svoga na zapadu najžešćega neprijatelja, mletačku ob- 
ćinu, a urediv odnošaje naprama iztočno-rimskomu dvoru obezbiedi 
si iztočne obale jadranskoga mora i Podunavlje. On na dalje uz- 
postavi s Ugarskom dobre odnošaje, koje bješe mu prastric Krie- 
ROMA XX VIL 8 
