BORBA JUŽNIH SLOVENA, 115 
ga je god. 1070 nasliedio u hrvatskoj banovini. Tiem je Svinimiru 
ugled narasao, a budući sada kralju o boku narasč mu takodjer 
vlast u toliko, da ga je kralj posljednjih triju godina skoro za su- 
vladaoca upotriebljavao.  Bješe Svinimir bez sumnje hrvatski vele- 
moža, rodom od jednoga izmedju šest prvih plemena; ujak bješe 
mu Striezo, imajući posjeda izpod Mosora od Solina do Bihača. ' 
Uz banove učestvovahu u vladavini župani, od kojih spominju se: 
bribirski Budee (1069) i Černin (1070), cetinski Dragomir (1069) 
i Vlčina (1070) lučki Prvanek (1059), Vjačic (1067—69), Vekemir 
i Kosma (1070), ninski Adamic i Desina (1067—13), poljički Dabro 
(1070), primorski Rusin, rabski i pažki Mazolin (1071), sidražki 
Jurana (1059), Lubomir, Mutimir i Petar, zagorski Vlčina (1071) 
napokon župani Zedimir (1068), Slavic i Prodan (1072). Da je 
uz banove i župane, koji bjehu ,primates, principes regni“, ne- 
posredna okolina kraljeva utjecala u vladanje i davala smjer politici, 
ne trieba istom dokazivati. I uz najsamostalnije vladaoce usvoje si 
dvorski dostojanstvenici diel vlasti. Za Petra Kriesimira bjehu: 
dvorski knez Boleslav (1059), dvorski sudac Petar (1059), dvorski 
kancelar hrvatski biskup Anastasij, dvorski ded (maior domus) Vo- 
leša (1067), Ivan (1070), Družnik (1072) i Stojan, štitonoša Ivan 
(1059), Dobro (1066), Dragana (1067—72), postelnik Budec (1069 
—T70), tepčij Boleslav 1059—70), dvornik Vitomir (1070), Slavica 
i Krasonja, vinotoč (pincerna) Dedovit (1067) i Studec (1069), ubru- 
sar Desimir (1066—%12), vratar (Gjuro (1059). 
Ako je Petar Kriesimir ove velmože ,kraljevine“ u vieće sazivao, 
kada se radilo o izdanju povelje, darovnice ili o potvrdi povlasti: 
ni je zaista odbijao njihova savjeta u državnih poslovih većega za- 
mašaja. Nu kakova nam se nameće misao, kada imena ovih vele- 
moža i dostojanstvenika zemlje redom pregledamo? Svakomu pa- 
daju u oči njihova čisto slovenska, hrvatska imena. A to utvrdjuje, 
da je vlast u hrvatskoj državi bila u ruci hrvatskih velemoža, 
hrvatskoga življa, ionda, kada je hrvatska politika silnim korakom 
nagibala k zapadu romanskomu i kada su ovomu za Petra Kriesi- 
mira došli dalmatinski gradovi u pomoč. Romanizam u hrvatskoj 
državi najprije se za prevlast u crkvi borio. On je upravo za 
Petra Kriesimira poslije stoljetnje borbe stekao pobjedu, koju mu, 
osim smjera onoga vremena, i hrvatska državna vlast olahkotila. 
Načelnici crkve jesu s malom iznimkom sinovi dalmatinskih gra- 
! Sr. listinu kod Carrare: Archiv. capit. p. 61. 
