128 FR. RAČKI, 
Porazom obiju glavnih vojska bugarskih a navlastito zarobljenjem 
samoga cara ustanku je korjen podsiečen. Longibardopul sa svojimi 
Srbsko-normanskimi četami još se donjekle opirao; gradovi u Podu- 
navlju niesu se umah pokorili; napokon iz Zete napadalo se na su- 
sjednu dračku oblast. Da se čim prije uguše ova trzanja opasna 
ustanka, odlučilo se u Carigradu izmiriti najprije bugarske zemlje; 
s toga car Mihajlo VII. imenova Nikifora Bryenia za vojvodu ciele 
Bugarske, podieliv mu obširnu vlast. Ovaj vojvoda bijaše izkusan 
ratnik: on je prije 20 godina borio se proti Pečenegom i uništio 
njihove čete (1051), za tiem je s carem Romanom IV. vojevao u 
Aziji proti 'Turčinu (1071). I zaista, Nikifor zadovolji nadam, koje 
su u nj u Carigradu polagali.  ,Odišav na ime u Podunavlje, za 
kratko vrieme steče tolik uspich, da su drzoviti Sloveni duhom 
klonuli, i prignuli svoje šije pod moć rimsku i lahko trpjeli biti pod 
takovim vojvodom Bugarske i njemu služiti“. Dok je Nikifor 
Bryenius Podunavlje pokoravao, dotle su carske čete harale onkraj 
Skarda. Pomoćnici Grkom, Niemci i Franki ( AXapava xa! bežyyo), pu- 
šteni su u plien, pa se od inih silničtva, koja su počinili, spominje, da su u 
Prespi njekadanji carski dvor bugarski razorili i porobili hram sv. 
Alhilija, ,tč da se ni su od nijedne svetinje uztezali, koju bi ondje 
našli“. Ovaj diel njekadanje Bugarske, u Podrimju, bijaše izložen 
s jedne stranje provalam zetskim, s druge pustošenju onih neobuz- 
danih četa. Ali da sei taj kraj pokori, bješe Nikifor Bryennius 
premješten iz Bugarske u Drač i povjerena mu zadaća, da izmiri 
dračku oblast i odbije navale sa strane zetske.  Nikifor, kano 
pčovjek uljudan i veledušan“ bješe u dračkoj oblasti dobro primljen ; 
a izmirivši ju stane se pripravljati na rat proti Mihalji. Ovaj je 
bio po navadi utvrdio sve klance, koje u Zetu vode, a s vojskom se 
utaborio na težko pristupnu mjestu. Ali Nikifor bješe oprezniji i 
izkusniji vojvoda od svojega predšastnika patricija Mihajla, koj je 
ovdje prije 30 godina sramotno poražen bio; tč je najprije dao 
očistiti, izsjeći i razširiti puteve vodeće kroz tiesnace, da vojska 
uzmogne lasnije i sigurnije ulaziti. Na taj posao prisiljeni bjehu 
Zećani, koji su, oboružani sjekirami, pratili vojsku. To je vojsku 
koja ni je mogla zaboraviti na predjašnje poraze u zetkih klancih, 
ohrabrilo; a kada je ona došla do mjesta, gdje bi neprijatelj uta- 
boren, udari na nj pod vojvodstvom samoga Nikifora. Ljuti se boj 
zametnu, ali zetska vojska bješe potučena. Sada ne bi Nikiforu 
težko pokoriti gradove ležeće na granici Zete; oni se opet podvr- 
