138 S. BRUSINA, 
koliku nanosi štetu i smeta napredak pozitivnih znanostih krivo 
označenje vrsti, koje su predmet naših opažanja, s druge strane, 
kako se iz iste znanosti težko dadu iztriebiti pogrješke, koje su se 
jednom već uvukle ,tant la vćritć a de peine A reprendre sa place“, 
(rekao je D'Alembert u proslovu francezke enciklopedije.) Dokaz 
tomu su oni mnogi krivi nazori, ili makar nehotice krivo tumačeni 
pojavi (fenomeni), koji akoprem po strukovnjacih pronadjeni i po- 
pravljeni, ipak se sveudilj u literaturi opetuju. S ovih razloga do 
dan danas djelce ono nije moglo na sviet izaći. Ja sam medjutim 
poduzeo treće moje putovanje i sabrao mnogo preliepih stvari. Što 
dakle sada? — Mislio sam, da je najshodnije priobćiti putopis od 
god. 1873, kao nastavak naravoslovnih crtica, ali, da se uzmogne 
razlikovati od prvoga, kao ,drugi dio“.  Opetovano obećani popis 
sabranih predmeta god. 1868, T1 i 13 sačinjavati će ,treči dio“ 
toga djela. 
Čim bude gotov, predat ću slavnoj akademiji za tisak i treći dio, 
koji, premda za strukovnjake najzanimiviji, za druge je inače pre- 
više suhoparan, te se, kako rekoh, neusudjujem komu čitanjem do- 
sadjivati. Toliko, što se tiče saveza ove razprave s prvom i sa bu- 
dućom. Recimo sada koju o postanku ove razprave. 
Kad sam god. 1868 pohodio u Spljetu gosp. Dr. F. Lanzu, raz- 
gledao sam — prem tek površno radi pomanjkanja vremena — 
njegov muzej.  Vrativ' se s puta preporučio sam bio nabavu nje- 
govih zbirka, koje bi za naš muzej bile vrlo važne i potriebne, na- 
pomenuo sam nekoliko riedkosti što sam vidio, te zagovarao, neka 
se sva pozornost toj stvari obrati.  Lanza je neumornim trudom 
sastavio muzej mineralogičko-geognostički i paleontologičko-konkiljo- 
logički tako domaćih kao inozemskih prirodnina i nabavio si nara- 
voslovnu knjižnicu te struke, kakove nijedan pojedinac ne posjeduje, 
kakove neima nijedan javni naš zavod, jer njegove sbirke daleko 
nadkriljuju one nar. zem. muzeja, koje se toliko godina skupljaju, 
toliko su novaca zemlji stajale. Spomenuo sam ovdje samo ovo, 
jer o starinah, numismatičkoj sbirci, ob arkeologičkoj, umjetničkoj, 
poviestnoj, gospodarskoj i drugoj knjižnici, akoprem bogatoj, nemogu 
svoga izreći suda. A bilo inače kako mu drago, njegove su zasluge 
za nas velike, te ako nisu skoro nikakvoga priznanja stekle od 
bečkoga ministarstva, od spljetske obćine, to je ovdje meni kao 
strukovnjaku sveta dužnost izraziti moje osjećanje i podpuno uvje- 
renje, da je naš narod, imenito dalmatinski, dužan ovomu mužu 
vječnu zahvalnost, 
