148 S. BRUSINA, 
Zatim odoh (13. lipnja) iz Ervenika, kiša nas je putem nemilo 
močila, ali tješio sam se tim, što osobito na briegu ,Bilo“ pobrah 
mnogo mekušaca.  Pljusak bijaše tako jak, da su čobani kod 
Žegara tjerali stado u pokrite stajnice. U prvi mah dade mi se na 
čudo, opaziv medju ovnovi i takovih, kojim bijahu rogovi poput pu- 
ževe kućice svinuti, a bijaše opet nekoliko, kojim su rogovi u vis 
uzpravo strčali, a kako su inače postrance splošteni i uglasti sa 
nepravilnimi popriečnimi vorami (Runzel), te, budući ravni, izgledali 
su kao vrtci.  Uzradovah se, misleć, da imam pred očima ako ne 
novu vrst, a to barma nepoznatu pasminu, te popitah moga čovjeka, 
od kuda njim onakovih ovnova? Gospodaru, odgovori mi, ta to su 
obični, a rogove im mi tako nakrenemo. Čuvši to odrekoh se svake 
slave na tom polju, samo uzmem pitati Vurtića, kako to oni prave. 
Na to mi uze pripoviedati, kako medju jednogodišnjimi ovnovi iza- 
beru najveće i najuglednije, te im probuše rogove s dola blizu lu- 
banje, ali tako da neozlede nutarnje kosti roga, nego vanjsku koru, 
zatim svežu konjskom strunom oba roga, sredinom strune provuku 
drvenu šibicu, te ju vrte na okolo strune, tako da je stegnuta koliko 
se više može, da se primaknu rogovi jedan drugomu; a da se ne 
odvinu, položi šibicu na čelo životinje. Ta se operacija kasnije po 
više puta opetuje sve dok treba, da napokon rogovi počmu sami 
onako ravni rasti. Upitav ga, zašto to prave, odvrati, da im se tako 
ljubi i da je liepo viditi. Ja medjutim nadjem tu dokaza umjet- 
nomu odgojenju, kako i najprostiji čovjek i neznajući umie opleme- 
niti svoje domaće životinje. Oni su bo ovnovi prije svega odabrani; 
budući pako ljubimci pastira, niti ih kolje, niti prodaje, nego liepo 
njeguje i čuva za oplodjenje. Napokon uvjeravaše me, kako se kad- 
što dogodi, da je i koja ovca rogata, pa da se to onda kadkad po 
više naraštaja opetuje. 
U Bilišani nabrao sam po zidovih župnikove kuće vrst Clausilie, 
koja se prilično razlikuje od one, koju sam našao na pećinah oko 
bunara, što no je samo nekoliko koraka udaljen. Brieg gdje su 
kuće i bunar zove se ,veliko Greblje“. 
Dodjosmo u Obrovac mokri kao ribe. Pošaljem čovjeka i konja 
u varoš, a sam pako odlučih okoristit se liepom prilikom, koje ni- 
kada prije nisam imao, jer je bilo uviek suho, te podjoh na staru 
tvrdjavu, da poberem nekoliko Clausilia (Medora) agnata Partsch, 
koje tamo najviše imade po zidinah i pećinah sjeverne strane, što 
no gleda na varoš. 
