NARAVOSLOVNE CRTICE. 149 
U gosp. Antuna Maričića u Obrovcu našao sam marljiva čovjeka, 
koji se bavi sakupljanjem životinja i bilja. Od njega sam saznao, 
da se i tamo drži kravosac, sve do izpod Podpraga, glavora pako, 
gdje se obično drže, da ih ima mnogo, šarulja je dosta riedka u 
Obrovcu i na Velebitu; ako koga ujede, lieče ga sokom ovjana 
(Inula squarrosa L.), što ga tamo poznaju samo pod imenom ,astro 
montano“, koji se nadje na Podpragu, i na vrhu brda Zelengrada 
blizu Bilišane, gdje su i ruševine; u samom Obrovcu pako kod 
vlaške crkve, kamo je slučajem ili čovjekom presadjen. 
Odmah sliedećega dana (14. lip.) poslje podne podjosmo do Je- 
senica. Put ide kamenitom pustom visočinom, gdje neima dru- 
goga bilja do grmlja ,smrike“ (Juniperus ozycedrus Koch), po 
kojih skakutaše množina liepe vrsti skakavca.  Pohvatao sam ih 
nekoliko, a kako nisam imao spirita, spravio sam dva živa u jednu 
škatuljicu i pet u drugu, to samo za prvi mah, dok ih budem mo- 
gao bolje pohraniti.  Došav onamo sav izmučen nadjem u župnika 
prijatelja Ivana Nekića. 
Sutra dan (19. lip.) rano u jutro podjosmo zajedno do obale 
hrvatskoga mora (Canale della Morlacca) i tamo kod crkvice Sv. 
Jurja uzeh morskog pieska prepuna sitnih konkilja od mekušaca i 
klietčara. Kasnije uzeh s4m iztraživati jeseničku okolicu, te nabrah 
više vrsti zanimivih kornjaša, i nešto pužića. 
Po svjedočanstvu moga prijatelja nalazi se po bližnjem Velebitu 
sisara, a medju timi su medvjed, vuk, lisica, kuna, zec, vepar, ja- 
zavac, vjeverica, tvor, puh, jež, krt, srna još dosta obična životinja, 
divokoz& nevidi se već od kakovih desetak godina. Od plazavaca 
ima šarulje, kravosca, plavuška, slipca, ili slapića, vodenjača, mo- 
dralja i drugih vrsti. Pripoviedaše mi nadalje, kako je prošle zime 
seljak opazio poput sniega bielu kućnu kunu, koju je, prem ju 
mogaše ubiti, tako dugo štedio, dok je živu neulovi, te u Obrovcu 
prodade. 'Tu ju ubiše, a koža propade, jer nije nitko pomislio, da 
bi to bio vriedan predmet za muzej. 
Poslje podne dovinuh se obale novigradskoga mora, gdje me je 
brod čekao te u Novigrad prebacio, gdje opet nadjoh prijatelja rav- 
natelja Stjepana Buzolića, s kojim zajedno vratih se u Zadar. Tamo 
uzeh spravljati stvari, koje sam bio sobom uzeo i ponajprije ska- 
kavce. Otvorim jednu kutijicu — al unutri — samojedan, otvorim druge, 
gdje jih je bilo 5, pa i tamo samo jedan. Začudim se, gledam, 
nisu li možda škatuljice probušene, nitko živ nije u nje dirnuo. 
Malo zatim spazim ostanaka nogu i mnogo balege. Sada mi bijaše 
