NARAVOSLOVNE CRTICE. 165 
sljedaka, što ih danas vidimo, a i ovi su još razmjerno neznatni 
prama onim, do kojih će doprijeti. 
Pustimo na stran Grke, Aristotela ota i utemeljitelja naravnih 
nauka, njegovoga učenika 'Teofrasta, i Stratona Lampsakena, 'Teo- 
frastova učenika, koj je pisao o rudah. Pustimo Dioskorida, Klearka, 
koji se je bavio vodenimi životinjami, Dortona ichtiologa, Aleksandra 
iz Minda mamaloga i ornitologa, i Tifona zoologa u obće. Pustimo 
i Rimljane, tako geoponičke pisce kao: Vara, Nigidiusa Figula, 
Cicerona, Kolumelu i druge, pa i naravoslovce u pravom smislu 
Plinija i Eliana. Nećemo iztraživati razloge, zašto se punih četr- 
naest vjekova nije ništa radilo na tom polju. Ono malo, što su se 
Arapi bavili biljarstvom, u koliko su ga rabili za ljekarstvo od 
osmoga do trinaestoga stoljeća, nije nipošto unapredilo znanost, a 
doprinielo najviše, da se je botaničko nazivlje poremetilo. Tekar od 
kada su Gjuraj iz Trebizonde, učitelj grčkoga jezika i poslje tajnik 
Eugena IV, i Todor Gaza ili Gazis preveli iz grčkoga na latinski 
jezik djela Aristotela i Teofrasta koncem petnaestoga stoljeća, pro- 
budila se je i ljubav prama ovoj nauci. 
Tako pokaza se tečajem čestnaestoga vieka ciela povorka pred- 
teča današnjega prirodopisa, naime Petar Andrija Mattioli, Andrija 
Cesalpini, Fabio Collona, Ulises Aldovrandi medju Taljani; Kon- 
rad Gesner, nazvan njemački Plinij, braća Ivan i Kaspar Bauhin 
medju Svajcari: Karlo Klusius ili Close (Charles de I Ecluse) i 
Gjuraj Agricola“ pravo Bauer od Njemaca; Petar _Belon, Vilim 
Rondelet medju Francezi; Josip Acosta od Španjolaca. U sedam- 
naestom vieku pako: Franjo Redi, Marcel Malpighi, Antun Valis- 
nieri, Vjekoslav Marsigli od Taljana; Ivan Jakob Scheuzer od 
Švajeara; Josip Tournefort i Renat Antun Reaumour od Franceza; 
Ivan Swammerdam i Antun Leuwenhoecek od Holandeza; Robert 
Morison, Franjo Willoughby i Martin Lister od Engleza. Ali od 
kada se računa preporodjaj naravoslovnih iztraživanja? Od dobe 
švedskoga veleuma Karla Linnča, koji se rodio god. 1707, a umro 
god. 1778. On je preobrazio i preustrojio ove nauke klasičkimi 
djeli, kao što jesu: Philosophia Botanica, Fundamenta Botanica, 
Bibliotheca Botanica , Classes Plantarum , Genera _Plantarum, 
Species Plantarum, Flora Laponica, Fauna Suecica, Systema Na- 
turae itd. Prvo izdanje sustava naravi izašlo god. 1735 u Lajdenu, 
a tiskano 12 puta već za života spisatelja, a trinaesto i zadnje iz- 
dao je Dr. J. Gmelin god. 1788 u Lipskom. 
Godine 1735 rodio se u Berlinu Kaspar Miroslav Wolft, koji je 
