NARAVOSLOVNE CRTICE. 167 
— u izdanju od god. 1834 — naukom sada postojećih uzroka tu- 
mačio geologiju polaganih i postupačnih evolucija površine zemalj- 
ske, i tim onemogućio školu prijašnjih geologa, koji su branili nauku 
iznebušnih kataklisma, a tim nastao najlogičniji sklad i istovjetnost 
načela u tumačenju postanka i razvitka zemlje i njezinih organizma 
— ciela stvar je zaspala bila do Darvina. 
Glasovitomu putniku i naravoslovcu Alfredu Wallace-u ide jed- 
naka slava sa Darwinom, jer je i on došao do sličnih rezultata u 
isto doba, i kako je poznato od ovoga sasvim neodvisno. To je 
dakle takodjer valjan dokaz za temeljitost ove nauke. Ja sam pod- 
puno uvjeren, kad nebi ni Darwin, ni Wallace do toga došao, da 
bi svakako tkogod treći — budući je to sa sobom nosio napredak 
nauke, a smatram to sve dakle kao nuždnu posljedicu. a nikakvo 
neopravdano nagadjanje. ! 
Evo dakle jasna dokaza, da je Darwinizam mlad po imenu, star 
skoro toliko, koliko preporodjenje prirodnih nauka, Linnč-om iza- 
zvauo. Mjesto da se diči imenom prvoga, ili drugoga utemeljitelja, 
prihvati ime najboljega zastupnika druge polovice devetnaestoga 
vieka. Kako je pako moda u svem silnica i svoje glave, tako će 
to ime valjda i ostati, dočim je samoj stvari već preko stotina 
godina. 
Neću pobliže dokazivati, da dan danas pristaje ogromna većina 
mladih naravoslovaca uz tu nauku, jer bi mi možda mnogi dovik- 
nuli: mladost ide uviek za novotarijom, nagla je i lakoumna; ali 
priznati ćete opet za valjan dokaz kad spomenem, da velika većina 
starijih prirodoslovaca uz nju je prionula; ta eno vam i našega 
Dr. Šulka, i našega Dr. Šlosera, koji se je čitavi svoj viek biljar- 
stvom bavio i temeljito s njim upoznao. Svi idu sada prekapati 
svoje izreke u starijih razpravah i djelih, da uzmognu dokazati, ako 
nisu tako duboko zaronuli kao Darwin, to ipak da su amo itamo 
bacili koju rieč, da su slutili, nagadjali i onako tumačili kakav čin. 
Neima sada skoro razprave, u kojoj se nebi strukovnjaci osvrtali 
na Lamarckovo i Darwinovo tumačenje prirode. 
U jedinoj Francezkoj, o kojoj se može reći, da se u njoj ova 
nauka rodila Lamarekom i Geoffroy-om St. Hilair-om, naišla je 
' Ja sam si tu stvar sam onako predstavljao, i čitao to u sjednici 28. sieč- 
nja ove godine, veoma me je zato ugodno iznenadilo, kad kasnije, čitajući 
djelo glasovitoga profesora O, Schmidta naidjoh na izreku: ,Die Descendenz- 
lehre mit dem Darvinismus ist eine geschichtliche Nothwendigkeit. (Descendena: 
lehre und Darwinismus. Leipzig 1873 str. 119). 
