NARAVOSLOVNE CRTICE. 169 
tvrdjave nad Cikolom, gdje se raztvori preda mnom užasno-krasan 
prizor. Poznato je iz knjige ovo mjesto, ali malo je ljudi bilo, koji 
su se mogli sami diviti pogledu u duboku Cikolu, Krku, Zermanju. 
Puzajuć i penjajuć se po vanjskih stienah skoro me je popala vrto- 
glavica, kad sam doli pogledao s one velike visine. Pobrah onuda 
mnogo eksemplara vrsti Pupa Mihlfeldu, koje su osobito velike. 
Kao što sam imao priliku i prije, tako se uvjerih i sada, po svuda 
gdje pribivaju, drže se ne cjepotina i pukotina, nego upravo 
ondje, gdje su stiene prigrievane suncem. Čovjek mora se upravo 
čuditi, kako mogu odoljeti tolikoj vručini, a da nepoginu od ono- 
like žege. Mislim da sam i tomu našao uzrok. Pužić najme izvana 
nije nikada čist, nego uviek pokriven nekakvom koricom, koja mora 
da je sastavljena od praha i zemlje, što no se priljepljuje za koru 
sluzju, koju životinjica pušta iz sebe, kada plazi. Ovaj pokri- 
vač osim što brani životinjicu od zege, budući skoro iste boje 
kao stiena, na kojoj se drži, sluzi za obranu ove vrsti, i zbilja 
više nego jedan naravoslovac, komu nije to bilo već poznato, mogao 
bi onuda proči, a da je neopazi, a kamo li onda životinje, koje se 
ovime hrane. Oba ova fenomena slazu se takodjer dobro sa Dar- 
vinovom naukom o prilagodjenju boja i prebivališta. Dalje iduć 
tako došao sam do spilje ,subotova pećina“ nazvane. Malena je to 
pećina, nešto viša od čovjeka, a sastoji se od dosta pravilna svoda, 
kao da je iz živa i ciela kamena izdubena, te se za desetak kora- 
čaja u kamenu udubi. Stoji upravo izpod temelja tvrdjave, te se 
je negda, u srednjem vieku, mogla veoma dobro rabiti za stra- 
žarnicu. Na pukotinah upravo tamo, gdje je bilo nešto vlažno od 
vode, koja s gora prokapa, nabralo se na hrpice dosta velikih ko- 
mada osebne forme Felix rupestris Medju stienama vani ležale 
su prazne kućice vrsti: Zomites acies, Helix secernenda i Cyelo- 
stomus reflexus, dočim su se žive duboko u zemlji po pukotinah 
pred vrućinom sakrile. 
Ostaviv strmoglave one visine spustili smo se s druge strane do 
Cikole, pa onda do potoka, koji iz Promine teče, ali nigdje ni 
traga vodenim mekučcem, dočim ih inače ima uviek svako, ma 
kako maleno, vrelo. U vrtovih i po poljanah pobrah ITelix pod- 
roda Xerophila. 
Poslje podne odosmo do Muća. Na putu na podanku briega 
»Drvara“, spadajućega k selu Vrbi, obrio sam naslagu sladko- 
vodnoga lapora, jednaka sonim iz sinjske ravnice, gdje sam uzeo 
nekoliko komada vrsti Fossarulus tricarinatus i Melanopsis lyrata. 
