208 FR. RAČKI, 
pravopisa pridržao, čitao je u matici ,trumbellata“ sa ,tribuno 
Bellata“, kako se ovaj ,prior“ podpisuje, i piščevu pogrješku ,,da- 
maticorm“ izpravio, ne naznačivši toga, sa ,dalmaticorum“. Ku- 
kuljević razriešio je u svojem izdanju kratice, ponamjestio orto- 
grafske znakove itd. Ali glede pravopisa, kano što se i u predgo- 
voru očituje, ne učini bitne razlike izmedju matica i priepisa,  pri- 
obćiv obje ,onim pravopisom, kako jih našao u izvornicih i starih 
prepisih, uredivši po njihovom kalupu i one, koje je iz tiskanih 
knjiga i novijih prepisa crpio“. S toga pridržao je on e gdje se 
piše ae ne razlikujući medju € i e, eć/ mj. fi; samo u, kada pred 
drugim suglasnikom dolazi, piše jednako u svih listinah, izrazujući 
ga sa v u početku a pridržeći ga u sredini. Govoreči sada o iz- 
danju matica valja mi glede e primjetiti, da je Kukuljević svakako 
bolje učinio, što je e pridržao ondje, gdje slovnički stoji mjesto 
dipthonga ae, kano Andree mj. Andreae (str. 120). Ali ne odobra- 
vam, što ni je kod ovoga pismena pridržao  diakr. znaka ondje, 
gdje on stoji u matici, dakle Andree. A _za što? jer ovaj znak ni 
je samo grafički nego i orthografski, tč ne stoji samo mjesto slov- 
ničkoga ae, kano što u pomenutom dativu, nego i drugdje, gdje 
zastupa orthografsku osebinu pisca, odnosno matice. Tako u pome- 
nutoj listini br. CXXXVI (str. 120) piše se eeclesie t. j. aecele- 
side, u listini br. CXIV. celestis—caelestis itd., koja se osebina 
matice iz Kukuljevićeva izdanja razabrati ne može. Bilo bi tako- 
djer dosljednije, da je pisanje u“ ostalo netaknuto ne samo u sre- 
dini nego i u početku rieči, jer ovdje i ondje počima slovku, tako 
uim, uolumus (str. 140) a ne vim, volumus itd. Sve ovo ne može 
se smatrati za suvišne sitnice i bezposlice ako se pristane uz na- 
čelo, da izdanje listina iz matice imade omogučiti poznavanje nji- 
hovih osebina i onim, koji ne imadu prilike dobiti matice u 
svoje ruke. 
Priepisi, kojimi se Kukuljević poslužio, sačuvani su ili u razrie- 
šenih listovih ili u sbornicih (chartularia). Od posliednjih osim dvaju 
vatikanskih, regesta, dva su sačuvana u Zadru, jedan (Polichorion) 
bivši opatije rogovske a drugi samostana sv. Marije, treći pako, 
samostana sv. Petra kod Solina, u arkivu spljetskoga kaptola. Prva 
dva sbornika ja sam potanko opisao u »Radu“ knj. XXVI. 160-8; 
a sva tri bijahu već Lučiću i Farlatiu poznata; treći je pače drom 
Fr. Carrarom na svjetlo izdan. Ali koliko su ova tri inače zaslu- 
žna izdavatelja nepodpuno i nedostatno poslužila se ovimi sbornici, 
ovo novo izdanje jasno govori. Sbornik rogovski pisan je u XIV., 
