98 A. VEBER. 
nisu po četiri trohejske stope (ili po visina s nizinom)? Ili u sti- 
hovima : 
Rasla tanka jelika 
Na dva brda velika. 
To ne bila jelika 
Već djevojka Velika, 
da nisu iz početka dva troheja, a na kraju daktil? 
Ako je narod pjesme tako udešavao uz glasbu, koja jim je mogla 
podjeljivati blagoglasje svoga ritma, kako bi imao postupati bez 
glasbe, kako bi imali graditi stihove umjetni pjesnici, koji bez glasbe 
pišu pjesme za čitanje i za deklamovanje? Doista, svatko će reči, da 
tim više moraju nastojati, kako će riečmi proizvadjati stalan ritam 
i ugodno glasje, a to se neda postići, ako se pazi samo na broj 
slovakah i na odmor. 
Najstariji naši pjesnici dubrovački čini se da su se držali samo 
odmora i broja slovakah; barem se njihovi stihovi nedadu dosljedno 
svesti niti na naglasak, niti na količinu, niti na oboje skupa, ter 
je Šenoa! temeljito primietio: ,Nu Nai stari, boreći se još sa 
metrikom, često su slabo pazili na sklad, te trpali rieči bez obzira, 
da tu po nikojem pravilu svieta nećeš sklada nać“. "Tim je ujedno 
izrečeno, da tu nije bilo niti glasja, kamo li blagoglasja. To su oni, 
čini se, i sami opažali, pa su svojim hrapavim stihovom kušali po- 
davati blagoglasie slikom, često dvostrukim: 
Bivši sad sdruženi u ljubko mi dilo 
Razbludnih sto meni cjelovah daj vilo. (Ranjina.) 
To se je moglo još njekako slušati porad slika, ali uzmi mu ovaj, 
a ostavi odmor i broj slovakah, pa će izaći podpuna hrapavost; n. p. 
Bivši sad sdruženi | u ljubko mi dilo, 
Razi: 
Nu što se je dubrovačko pjesničtvo sve više usavršivalo, to se 
je i stalan ritam sve to više izticao, dok nije u Gunduliću dospio 
do vrhunca. Čitaj uči ga, na prvi mah opažaš njeki stalni ritam i 
blagoglasje, osnovano na štokavskom naglasku i na količini kano 
pomagalu: 

Al istine buduć glase 
Kralj poljački veće čuo, 
S neizmjernom vojskom da se 
Car na njega podignuo. 

* Antologija. Predgovor. 
