NJEŠTO O PJESNIČTVU HRVATSKOM. 29 
Zapovidje, sa svih stranah 
Da vojvode sve najveće 
I gospoda ina izabrana 
U Varšavsko dodju vieće ; 
Gdje buduć se razumile 
Turske sprave strašne odviše, 
S mnozim silam mnoge sile 
Susresti se odlučiše. 
Istina, da i ovi stihovi nisu sasvim pravilni na temelju štokav- 
skoga naglaska i količine, da pristupe u padajući trohejac, čim ima 
pjesma očevidno biti; ali opet je istina, da pjesnik nije onako sliepo 
metao rieči, već da je sliedio njeko stalno pravilo. Štokavski na- 
glasak nije sasvim, što dakle jošte? Sjećajuć se tvrdnje Antuna 
Mažuranića, da još i danas vladaju medju štokavci mnoge rieči 
s čakavskim naglaskom, pomislih, da je to još više moralo bivati 
za Gundulića u čakavskoj po izvoru zemlji. Nemoguć dakle po- 
misliti, da je pjesnik toli tanka uha mogao stvarati toliko neglasah, 
zaključih, da je on njeke rieči, kad mu je to ritam zahtievao, go- 
vorio čakavski. Pak i zbilja, ako se na dotičnih mjestih metne ča- 
kavski naglasak, ritam će biti mnogo bolji, da nereknem podvun. 
Zato ja bih navedene kitice ovako čitao : 
Al istinč buduć glase 
Kralj pčljački veće čuo, 
5 nčizmjernom vojskom da se 
Car na njega podignuo : 
Zapovidje, sa svih stranah, 
Da vojvčdč, sve najvčće 
I gospoda ina izabrana 
U varčavsko dodju vieće, 
Gdje biuduć se razumile 
Turske sprave strašne odviše, 
S mnozim silam mnoge sile, 
Dusresti se odlučiše. 
Ovim posve naravskim načinom, koji Vuk i kod Milovanova na- 
slućuje, ukidaju se mnoge tobožnje nesgrapnosti kod dubrovačkih 
pjesnikah, ter bih ja na ovom temelju smio braniti i toli odlučno 
osudjeni Gundulićev stih, kojim počima Osmana: 
Ah čiem st se zahvalila 
držeći, da je on zadnju rieč čitao čakavski: zahvalila; pak premda 
