32 V. VEBER, 
gdje zadnji stih, sudio mu kako ti drago, ili: s brigom sč da kd- 
mčesim, ili: da komešam — neide u ovu zajednicu. 
i bi di | svičtii | prosjak | bilč 
lačić | pragč | dbla | zila, 
vak bi | mislio | da ti | treba 
Za u | tjčhii | mrva | hljeba. 
(Preradović Ant. 60.) 
Jutrom | svaki | listak 
Blista | dd ro | sicč 
Sjajnij | č neg | alčm 
Na kru | ni car | icšč. 
Jutrom | svaka | grana 
Glasčm | pticč | sbori 
Jutrom | svakod | srdce 
97 
Bogii | sč 3 | tvdri. 

(Vraz Ant. 57) 
Ja čd | Brentč | vidjčh, | oba | Ič za | Ičnš. 
Cuh ži | borit | njenč 

tnost i, narav | ko 

Umjč sos | trč ro | djčnš. 
(Demeter Ant. 220) 
Istina, da su navedeni pjesnici, tko više tko manje, po sluhu po- 
gadjali pravi ritam, ter stvarali stihovah, kojim se nemože prigo- 
voriti; ali sviestno su ponajviše imali pred očima samo broj slo- 
vakah, odmor i slik; ako li je tko i znao, što znači naglasak u 
tvorenju stihovah , nije nanj strogo pazio. Te su se pjesme dale 
prilično slušati, dok su jim upotrebljavani slikovi pomagali do bla- 
goglasja; ali kad je kod njih bio prevagnuo deseterac bez slika, 
onda si punim pravom mogao pitati, jesu li to stihovi, stihovi, ka- 
kovih imadu drugi narodi. Liepo o tom piše I. "U. (Vienac 1814. 
156):“ Kakov je naš narodni osmerac i deseterac tja u drami i tra- 
gediji izilazio, to je bila gotova proza, samo nenaravnom stihovnom 
deklamacijom nagrdjena i s toga dosadnija od trivijalnih prozaičkih 
prievodah.“ 
Onda mi se nedade na ino, nego zadubiti se mišlju u naško sti- 
hotvorstvo, ter sam g. 1863. razvio u Junakinji Mili ovaj nauk: 
1. Naški se stih gradi po naglasku, i to štokavskom, kano na- 
šemu uhu najblagoglasnijem, najugodnijem. 
2. Pošto su duge slovke u našem jeziku tako jake, da ne možeš 
izvesti ritma, ako jih dostojno neuvažiš, to je dužina slovakah po- 
