34 A. VEBER, 
Šenoa podpuno slaže!, na ovih načelih, osim njekih točakah, o 
kojih imam na svoju obranu posebe progovoriti. 
1. Ja učim, da se naš stih ima graditi na naglasku uz količinu 
kano pomagalo; I. T. pako, da samo na naglasku. Ja, držeći se 
drugih narodah, vidim u riečih naglasak i količinu; I. T. nasljedu- 
jući Vuka i Daničića, vidi na mnogih mjestih samo naglašene 1 
nenaglašene slovke. Ja bilježim: oraha, dajući rieči samo jedan na- 
glasak a dvie dužine, a I. 'T. ordha, dajući rieči tri naglaska. Kad 
bi 1. 'T. sve duge slovke držao za naglašene, onda bi imao pod- 
puno pravo učeći, da se naški stih ima graditi samo na naglasku, 
jer onda bi imalo u jeziku samo naglašenih i nenaglašenih slo- 
vakah ; al isto tako moram imati i ja pravo učeći, da se naški stih 
osniva na naglasku i na količini kano _pomagalu. Ako li 1. T. uz 
naglašene duge vidi u jeziku i nenaglašenih dugih slovakah, onda 
neima pravo, kano što će se to niže kod heksametra potanko do- 
kazati. 
2. Uči 1. T.: ,Mi držimo, da bi to baš najveća pogreška bila, 
kad bi slabo ili jako težko naglašena slovka po pravilu smjela doči 
na mjesto nenaglačene“, pak u tom ima pravo; ali krivo čini meni 
malko više tvrdeći, da se po meni svaka slovka, koja ima kratki 
naglasak, može držati kratkom. Ta barem je posve jasno moje 
prvo pravilo*: Svaka se naglašena slovka ima držati dugom. Kratko 
naglašena slovka može se po meni? samo onda držati kratkom, kad 
za njom sliedi duga slovka, a pred njom je kratka; n. p. 
Tako mu se satvčri djčvojka. N. P. Pa ovakovo će pravilo ja- 
mačno priznati I T., koji (Vienac 1873. 585.) ovako piše: 
Tako se | moljah | njim, a | višč. md | ljaše se | žena. 
Zivi o | toše mi | dom, sladko domare mi sve. 
Takav je Priama jad savladao, | kadnč iz | dajstvom. 
3. Uči 1. 'T. (str. 492.): , Pjesnik može razpolagati samo onim 
naglaskom, koga smislu nuždna besjeda ima, i koji kadšto na pro- 
klitiku skače. Pjesnik nesmie prenositi toga naglaska na drugu 
slovku, makar se ta primjerice u čakavstini i naglašivala.“ — Ako 
dobro razumijem pisca, on sa mnom dopušta, da pjesnik, držeći se 
u ostalom u obće štokavskoga naglaska, može uzeti rieč i pod ča- 
kavskim naglaskom, ako još pod tim u narodu žive; ali je nesmije 
! (Vienac 1874.) 
* (Književnik 1864. str. 323.) 
* (Jun, Mila 12. i Knjiž. 324.) 
