NJEŠTO O PJESNIČTVU HRVATSKOM. DI 
Munjom letila Dora, 
Al ju ustavlja svrž, 
Mrak je razpeo ruke, 
Leti Dorice brž. (Šenoa Ant, 264.) 
To je razlog, zašto nijedan od naših starijih pjesnika nije ku- 
šao pjevati tim mjerilom; to je razlog, zašto se to mjerilo našincem 
u obće ni danas nedopada. 
2. Poljaci i Česi, a osobito Rusi i Slovenci mogu graditi rastuće 
stihove; jer će svatko priznati, da je romoritost svega jim jezika 
prikladna tomu mjerilu; a i sa čakavskim bi se naglasom i laglje 
i prikladnije gradili, nego li sa štokavskim. 
Tim bi bila dovoljno opravdana moja načela glede novovjeke 
metrike našega jezika. Ali ja sam god. 1864. u Književniku 322. 
sastavio pravila, kako bi se i staroklašička mjerila, osobito pako 
heksametar, u našem jeziku pronositi mogao, pak sam sastavio u 
jezgri ova pravila: 
1. Nastojati treba, da se ritam našega prozaičkoga jezika što 
više upriliči ritmu stihovnoga mjerila, dotično ritmu glasbenomu. 
2. To će se postići izmjenom naglašenih i nenaglašenih, pak za 
pomoć dugih i kratkih slovakah. a 
3. Svaka se naglašena slovka ima smatrati dugom, kano i svaka 
po naravi duga slovka, sve se ostale slovke imaju smatrati kratkimi. 
4. Svaka kratko naglašena slovka može se smatrati kratkom, ako 
za njom sliedi duga slovka. 
D. Sve jednoslovčane čestice mogu se smatrati obojnimi. 
6. Slovakah po položaju dugih kano niti elizijah nepozna hr- 
vatski jezik. 
1. Mjesto spondeja može se uzimati trohejsc. 
8. Glede usjeka i odmora valjaju podpunoma staroklasička pravila. 
Ja sam svaki taj zakon potanko dokazao u rečenoj razpravi, na 
koju upućujem čitatelje. 
Na ova su se pravila, kano što je u svakoj novoj stvari obično, 
digli i njeki protivnici. Jagić je u predgovoru k istoj razpravi tim 
kušao oboriti ili barem oslabiti I. pravilo, što onda velika većina 
stihovah Omirovih i Virgilijevih nebi ništa valjala, i što kod pjes- 
ničtva valja upravo od pjevanja izači, ne pako od prozaičkoga iz- 
govora. Njemu — za onda — odgovaram sada, da mene nije mogla 
biti briga, spasiti valjanost staroklasičkih stihovah, već pribaviti što 
ugodnije za nas glasje naškomu heksametru; pak premda je istina, 
da se kod pjesničtva izilazi od pjevanja, to će ipak pjevanje biti 
