40 A. VEBER, 
i po količini kano pomagalu. Pak takov heksametar mora biti 
ugodan našemu narodu, jer sastoji od spondejskih, trohajskih i dak- 
tilskih stopah, kakovih je pun narodni jezik, osobito posljednjih 
dvijuh, i jer mu rieči uprav onako pronosi, kano što jih narod iz- 
govara; a i usjek je poznat narodu iz vlastitih pjesamah, ter mu 
se nebi mililo, da čuje mnogo ovakovih stihovah : 
Sagom | bojnim | uviek | vedro | obstiru | nebo. 
(Badalić Vienac.1874.) 
Uza sve to tvrdi 1. T. protivno, veleči: (Vienac 1874.) ,Budući 
pako u tieh staroklasičnih stihovih neima stalnoga broja slovakah, 
niti slikovah, te im veći dio čitalacah, a osobito čitalicah, težko 
shvaća krasotu, to ja nebi nijednoga darovita mladića svjetovao, 
da tiem oponašanjem snagu troši“. Na to pitam g. I. T., shvaća li 
veći dio čitalacah, a osobito čitalicah, krasotu njegovih visinah i ni- 
zinah, pak ipak zahtieva, da jih se umjetni pjesnik dosljedno drži. 
Ali niti netreba da čitatelji razumiju metričke teorije, a da jim pje- 
sma godi. Ta uprav zato zahtievamo, da se ritam našega prozaič- 
koga govora slaže s ritmom pjesme, da i oni poćute njezine slasti, 
koji nisu vješti metrici, što se kod Grkah i Latinah nije moglo 
postići. Tu samo treba, da čitalac, čitajući stih prozaičkim načinom, 
osjeća njeko dosljedno blagoglasje; a da heksametar nije blagogla- 
san, toga još nije nitko rekao. — To mnienje g. 1. T. tim je oso- 
bitije, što on drži, da je našemu narodu ugodan rastuči stih (jamb), 
komu ima malo zametakah u jeziku, a nijednoga do najnovije dobe 
stiha niti u prostonarodnoj, niti u umjetnoj pjesmi. 
U ostalom drago mi je, što je 1. T. svojimi distisi potvrdio sva 
moja pravila od 4—8., osobito pako 4., koje se njekim, poimence 
Pažuru, nečini korektno: 
Živi d | teše mi dom, sladko domare mi svi. 
To svč ku | šašč, | to svč bi | jašč | kušala | prije 
(4. D. 1 1 8 pravilo). 
Mužko i žensko, | pak i dje | čaci | pokčjnog—žale 
(6. pravilo). 
Okolo | gledni i | svud ah jauk čut češ i lelek 
(6. pravila drugi dio). 
G. Ferdo Pažur neodobrava, što dugim slovkam dajem kadšto to- 
liku moć, da mogu nadvladati kratki naglasak, pak misli, da slovka 
po naravi duga nebi u heksametru smjela stajati u arzi. — Na to 
odgovaram. Kad bismo sve naglašene i sve duge slovke držali 
