O matematičkih pomagalih fizikalnoga 
motrenja. 
OD DOPISUJUĆEGA ČLANA DRA. ŠIMONA DUBICA , PROFESORA NA SVE- 
UČILIŠTU U GRADCU. 
(Predano u sjednici matematičko-prirodoslovnoga razreda jugoslavenske akademije 
znanosti i umjetnosti 19. listopada 1876.) 
U vod. 
Dastavljenomu stroju nalik obavlja priroda svoja djela pred na- 
šima očima. Temeljne sile, koja tjera taj stroj, ne poznajemo, nego 
nastojimo razmrsiti njegovo djelovanje na sitno, ter iskati zakone 
i sile, kojim se svaka i najsitnija čestica podvrgava. Marljivo mo- 
trenje pojava u prirodi, točno mjerenje i vaganje onih olina, iz 
kojih se sastavljaju ti pojavi, jest jedini put, po kojem se čovjek 
približuje upoznavanju prirodnih dogodjaja. 
Nauka čisto matematičkih znanosti dade se osnovati na nekoliko 
malih stavaka, iz kojih se izvadja sve valjanimi zaključci zdravih 
misli ili logičnim prosudjivanjem. Sasvim drugčije osnivaju se pako 
prirodoslovne znanosti; prirodoslovje nikako se ne može upirati na 
temelje, koji izviru samo iz zdravih misli; jer nijednomu mudarcu 
nije nikada za rukom pošlo ,a priori“ odkriti prirode i njezinih 
pojava samo mudroslovjem. Vemelj svake čovječje znanosti o pri- 
rodi nalazi se pače u onom čovječjem djelovanju, što ga u fizici 
imenujemo: jasno motrenje prirodnih pojava. 
Što valja u obće za sve prirodne znanosti, valja tim više za 
fiziku, koja traži prirodne zakone pojedinih pojava i zakon, koji 
veže svakojake razne dogodjaje medju sobom. Na sigurno i pouz- 
dano mjerenje i vaganje svih veličina, što se kod motrenih pojava 
nalaze, ima se prirodoznanac upirati, koji teži od pojava postići 
pravo poznavanje. 
