BRETKUMOVA LIT. POSTILLA. 117 
chismus i formu Chrikstimu, smatrajući po upravo navedenih riečih 
svoje djelo prvom litavskom knjigom, ili valjda nije za one slabe po 
obsegu sbilja neznatne pokuse literarne mario. U jednoj od svojih 
litavskih predikah kaže upravo svojim slušaocem (II. 76): Nesa 
kolei schissai swietas laikesi/ dabar newienu knigu iusu lieszuwiu 
raschitu/ netureiot/ wis ka ikscholei primokiti este/ tatai wis iumus 
radosi isch Latinisehko/ lenkischko alba wokischko lieszuwio/ per 
tulkus. Tigi iusip brangus ira Diewo szodis/ tigi teip masz tarp 
iusu ira mokancziu poteru. Praschikitegi Diewa/ ieib ghis ir iumns 
tokius rodzitu diti plebonus/ kurie iusu prigimtu lieszuwiu iumus 
ischraschitu Sehwentas knigas Seno ir Nauio Testamento/ ir idant 
Diewas thiemus padetu/ kurie schitas knigas Lietuwischkai isehra- 
sehiti pradeia. (Jerbo odkada ovaj sviet postoji, niste imali nijedne 
knjige vašim jezikom pisane; sve, što dosad naučiste, to je k vam 
došlo iz jezika latinskog, poljskog ili njemačkog preko tumačah. 
Ža to je i rieč božja tako skupa medju vami, za to i imade med 
vami tako malo znajučih otčenaša. Molite boga, da bi vam izvolio 
dati takovih svećenikah, koji bi vam vašim prirodjenim jezikom 
napisali svete knjige staroga i novoga zavjeta, te da pomogne onim, 
koji ove knjige litavski pisati započeše. Bretkunas je u ono doba 
upravo dovršio takav prievod. Rieči ,preko tumačah“ sjećaju nas, 
kako je dugo u onih nesretnih polabskih i pruskolitavskih pokra- 
Jinah postojao običaj, po kojem je svećenik občio sa narodom samo 
indirektno: propoviednik bi njemački govorio i prevodilac njegove 
rieči prevadjao (die Tolcken; vidi Nesselmann, die Sprache der 
alten Preussen p. 199). Kao svi stariji misionari i litavski pisci tuži 
se 1 Bretkunas radi bezbožnosti i nehajstva svojih Litvinah (II. 97: 
Daug szmoniu ant szemes giwenancziu rassi/ kurie nemeldessi/ o 
wissu didziausei Lietuwnikai nerodas meldessi; p. 1. 99: kits isch 
Jaunistes Diewo szodzio girdeiens ant sawa senu dienu ne szodzio 
ne moka, kits ir Tiewe musu ne paskaita, kits kaczei schicze nu- 
karschens, tacziau kaip giwas Diewo Stalop ne eija), ili radi po- 
ganskog sujevjerja tako dugo u Litvi trajuća, čestimice i dosad 
neizkorienjena: Pameskigi miela Lietuva melstissi/ kaukus/ Aitwara/ 
Szemepaczius alba kitas Deiwes ir _numirusius sehwentusius/ da 
melskisi wieno Diewo/ Tiewo musu Wieschpaties Jesaus Kristaus/ 
tas gal ir nor gelbeti szmones/ ing sawe tikinezes/ wissosu daik- 
tosu. (II. 101. Okani se, draga Litvo, moliti se Kaukom, Aitvaru, 
Žemepatom i ostalim Deivam etc.; Srav. predgovor najstarijeg ka- 
tehizma i Sehleicher, Lituanica p. 16). 
