PRILOG RAZPRAVI O SLOV. NAR. POEZIJI. 135 
složno udare na dušmanina. Tako bude ovaj svestrano na bjeg pri- 
siljen. Za potjere sin Gojslav, nepoznajuči otca, baci ga s konja, a 
ovaj ,tunc voce magna elamavit: Boxe pomiluy“ (Dr. Ivan Črnčić 
str. 40. 49). | 
Da su napjevi (laudes, acclamationes) bili u običaju i za crkve- 
nih svečanostih, tomu su svjedokom osim Ivana diakona i najstarije 
naše listine. U pogodbi medju Mleičani i Zadrani od god. 1204 
veli se: ,Clerus autem bis in anno, in nativitate domini et in pa- 
scha resurectionis, laudes cantabunt in maiori ecclesia solempniter 
domino duci et domino patriarche atque archiepiscopo suo et com- 
munitati (comiti) omni anno“ (Listine I 21). Tako i u pogodbi od 
god. 12417 (Listine I. 69); a u onoj od god. 1543 ponješto dru- 
gako: ,Item quod clerus Jadre bis in anno, scilicet in nativitate 
domini et in paseha resurectionis, laudes decantabit in maiori ecele- 
sia solempniter domino duci et comiti Jadre omni anno secundum 
consuetudinem“ (Listine I. 268). I u Dubrovniku je isti običaj vla- 
dao. U pogodbi medju Mletčani i Dubrovčani od god. 1232 kaže 
se: ,Clerus autem ter in anno, in nativitate domini et in paseha 
resurrectionis et in festo sancti Dlasii, laudes cantabunt in maiori 
ecelesia solempniter domino duci, domino patriarche, arhiepiscopo 
suo et comiti omni anno“ (Listine 1. 47). Isto tako u pogodbah od 
god. 1236 (List. I. 54) i 1252 (List. I. 83. V. god. 1285 I. 139). 
I za Kotor znamo, da biskup Marin u XVII. stoljeću ,,formulas 
acelamandi ad veterum exemplar ipse composuit ,t. j. izpravio (Far- 
lati Nlyr. Sacr. VI. 509). Da se je isto tako radilo i u hrvatskih 
crkvah Nina, Biograda, Knina, Skradina itd., koje su se isto onako 
vladale u crkvenih obredih kao i ostale primorske, nesmije se ni 
posumnjati, akoprem nam neostade spomenika, koj bi nam to po- 
tvrdio. Uz ovo treba i to napomenuti, da najstariji rukopisi crkveni 
obiluju napjevi i pjesmami. 
U Trogiru bio je već davno običaj, da biskup svake subote po 
podne ,tria pocula suis canonicis propinaret (eto nam zdravice). 
Biskup Mihovil, koj je na trogirskoj stolici sjedao u drugoj polo- 
vici XII. stoljeća, htjede se toga osloboditi; ali kanonici udare 
prizivom na prvostolnika spljetskoga Petra VIII., koj g. 1192 rieši 
stvar na korist kanonika, te naloži biskupu, neka ,in qualibet die 
sabbati post vesperas ita comuni capitulo potum debitum et consue- 
tudinarium administret, quod non semel eis cifum porrigi sit con- 
tentus; sed post trinam potationem ei nulla imponatur necessitas pro- 
pinandi“ (Farlati 1. c. IV. 333). 
