PRILOG RAZPRAVI O SLOV. NAR. POEZIJI. 141 
liutis vel aliis instrumentis decantare amatorias, sub poena librarum 
trium, et qualibet vice duplicetur poena arbitrio ordinarii. 
De repraesentationibus. Item statuimus, quod de caetero nulla 
persona saecularis et ecelesiastica audeat facere aliqua festa aut ali- 
quas repraesentationes in ecelesiis vel aliis locis nostrae jurisdictioni 
subjectis etc. 
Dpljetski knez u svojoj depeši od travnja 1547 opisujući živo 
svečanost, koja se ondje držala kod dieljenja darova poslatih mu 
od republike za nevoljnike onoga kotara, kaže, kako nadodje izpred 
njega i njeki stari vojnik sliepac praćen od svoje kćerke, te tako 
pozdravi i uze si iždriebani dvopek: ,e si parti del mezzo cantando 
in schiavone del re Marco, e tutto il popolo e circostanti_hanno 
cantato con lui, come per un aceordo fatto, perehč tutti sanno questa 
canzone“. V. Solitro. Doc. Stor. Venezia 1844 p. 244. Lettere de 
rettori tratte da un codice della biblioteca del seminario patr. in 
Venezia. 
U bezimenu izvještaju Dubrovnika od god. 1555 u mletačkom 
arkivu (Memorie antiche importanti) kaže se: ,sono aleuni ben in- 
troducti nelle lettere parlando all usanza antica et molti sono ot- 
timi musici“. 
U naredbah, koje je Vincent biskup rabski (1 1573) uslied tri- 
dentinskoga sabora, komu je prisustvovao sam, na, svoje svećenstvo 
izdao, nahode se i ove: ,quoniam celerici spectaculum facti sunt non 
solum Deo et Angelis, qui animorum nostrorum recessus introspiciunt, 
sed etiam hominibus, quorum oculis ipsi patent et observantur, ab 
lis omnibus adhorreant, quae clericali sanctimoniae repugnant, veluti 
a theatris, choreis, ludicris pugnis, aliisque eiusdem generis spec- 
taculis. — Abstineant ab aleis et lusibus, in quibus non industria 
sed fortuna dominatur; nec adeant cauponas, nec canes venaticos 
alant, neve dent operam venationibus. — Non ineant convivia cum 
hominibus ebriositati atque intemperantiae deditis, et comessationes 
illas, quae Sbravize (1. sdravice) vulgo dicuntur, omnino devitent 
(Farlati V. 265). 
Knez spljetski u svojoj depeši od 5 travnja 10174 na mletačku 
vladu veli, da ponude zemljišta nevoljnikom učinjene poslije sklop- 
ljenoga mira s Turci, da jih teže, uza sve da su za njeko vrieme od 
svakoga tereta slobodna, bile su ipak odbite: ,sapendo, che la pace 
non & tenuta, e che per leggi e accordi di Venezia ogni giorno 
si concede alcun che, e da qualehe tempo č venuta una piesma 
nelle bocche, non si sa di chi, ma č forse di Francesco Boctuli, 
