PRILOG RAZPRAVI O SLOV. NAR. POHZIJI. 145 
operam dare (sc. pastores eccesiastici), nequis sui gregis sortilegos 
vates aliosque exsecrandos viros adeat, qui divinando ignorantes de- 
cipiunt ... summopere ili curae sit cultus dierum festorum, caveat- 
que ne ebrietatibus, rixis, choreis prophanentur“ (Farl. 1. c. VII. 
134. 139.). 
Piše g. Jagić, da na skadarskom saboru od g. 1679 bi zabra- 
njeno svećenikom prisustvovati 1 voditi tance, nego mu citat štam- 
parskom pogreškom kriv, jer mjesto [llyr. sacr. VIL. 30. čitaj 
VII. 330. 
Vincent Zmajević god. 1102 kao prvostolnik Arbanaski sakupi 
na sabor sve svećenstvo njemu podčinjeno, te god. 1106 dade.na 
svjetlo sve, što se tom prigodom ustanovilo. Farlati VII. 142—1(0 
pretiska tu knjižicu, iz koje ovo crpim: ,Dies divina festivitate ve- 
nerabiles ad celebrandas Dei Sanctorumque laudes potissimum in- 
stituti, sunt pie ac religiose transigendi, non in comessationibus et 
ebrietatibus, quibus nomen domini profanatur, sed in horationibus, | 
hymnis et canticis spiritualibus, quibus sabbatum  santificatur ..... 
Ludi et cantus non sacri inter Ecclesiae septa non admittantur, nec 
destabilis saecularium toleretur abusus, sacramentum poenitentiae et 
communionis, ante ipsos fores ecelesiae cantationibus et saltationibus 
profanis praecedendi et subsequendi, hymnis enim, psalmis et canticis 
spiritualibus illo salutis die attendere debent fideles, ne ubi peca- 
torum venja divinae gratiae ubertate impetratur, ibi divinae ultionis 
justitia prophanatum pravitate irritetur“. 
U ,Acta et Decreta conventus cleri dioecesis Zagrabiensis ,što 
je god. 1803 izdao zagrebački biskup slavni Maksim. Vrhovac (V. 
Const. Synod. Zagrabiae 1805 p. 221) ima: ,prohibemus praeterea 
clericis inordinata tripudia, cantilenas et cantus saeculares, frequen- 
tationem item publicorum saltuum, theatrorum, domuum  caffearia- 
rum et diversoriorum, nisi ad postrema venire cogat itineris ne- 
cessitas“. 
Na koncu govori gosp. Jagić veoma podugo o zaslugah, koje 
je stekao italijanac Fortis o ovom predmetu, a jedva se uzgredice 
sjeća svoga zemljaka Ivana Lovrića. Ja mislim, da to nije pravo; 
jer je baš gosp. Jagić imao ovom prilikom u pravu svjetlost staviti 
puno veće zasluge Lovrićeve, zato, što je naše gore list te s toga 
i u stanju bio bolje razložiti stvar, koja mu je domača, i zato, 
što je upravo daleko temeljitije od Fortisa, našemu jeziku nevješta, 
stvar razložio. Gosp. Jagić imao je po mom mnienju iztaknuti proti 
Fortisu navlastito glavne, odlučne opazke, kojimi ga Lovrić pobija. 
BR. S. A. XL 10 
