Izviešće o phyto-entomologičkom izletu u 
hrvatsko Primorje g. 1876. 
Predao u sjednici matematičko-privodoslovnoga razreda jugosl. akadem. dne 10. 
Siečnja g. 1877. 
PRAVI ČLAN DOR. J. ŠLOSsER KLEKOVSKI. 
Iza mnogo godinah uhvatih nekako priliku, da se otisnem, premda 
na malo vremena, na phyto-entomologički izlet, a to mi se kod 
prirodoslovnih mojih poslovah od časa do časa sve to potrebnije 
vidjelo. — Istina je, mi možemo sada i lagljimi savezi i kupo- 
vanjem doći do mnogo prirodninah, a razmjerno vrlo jeftino; nu 
prava se znanstvena korist dostojno i uharno samo ondje hvata, 
gdje je vrstak u prirodi iztražio svoj predmet. 
Suvišno mi se čini, izticati, kolike i koje se sve koristi beru pu- 
tovanjem za samim prirodoslovnim iztraživanjem, jer prirodoslovci 
svi su uvjereni, da bez toga truda neima pravoga uspjeha. 
Napredak prirodoslovnih znanostih, do koga dopriesmo u novije 
vrieme, prodire sve to većma i većma i u odaljenije krugove. Nije 
davno, kad je smieh susretao i pratio prirodoslovca kod njegova 
posla po vani, i kad je trebalo bi reć upravo zatajati sama sebe, 
ako si hotio pod egidom trudnika-prirodoslovca bez druge prepo- 
ruke skočiti ovamo ili onamo, kamo li da veći put učiniš. U novije 
vrieme širi se sve to većma uvjerenje, da prirodoslovne znanosti u 
sebi drže načelo neposrednoga iztraživanja, i da sadanja znanost 
žrtvu te ruke bezuvjetno ište od svakoga, tko ju njeguje ili samo 
poštuje. — Nekoć je prirodoslovac kod svoga posla po vani skoro 
vazda morao gledati podrugljivo smijucanje ili gdje se unj' bulji oko 
iz tupe glave, koja se jedva i čuditi umije; nu na jedno i drugo 
nailazi sada sve porjedje i pomanje, i to samo ondje, gdje je krupno 
neznanje sapelo i pomisao, da i duh ima svoje žudnje. 
Ove godine odabrah za pretraživanje najprije Fužine i njihovu 
prekrasnu i čarobnu okolicu, ter odlučih koračiti i do mora, ako 
samo bude moguće. 
