194 S. LJUBIĆ, 
sada nekušani iz iste kovine. S druge strane, skupa nadjeni kameniti 
mlat, komu bi bili slični njekoji predmeti iz mjedenoga doba, pripadati 
će prije tučnomu nego li kamenitomu dobu, jer po njegovu mnie- 
nju najlepše kamenite sjekire spadaju na tučno doba. Ali osim 
mlata nalazi se u toj sbirki jedan dubčasti celt mjedeni, no ova- 
kovih celta zaman ćeš tražiti medju najstarijimi tučnjaci; oni oz- 
načuju doba dobro razvite tučne kulture. Opazio je i drugih 
mjedenjaka oblika tučnjaka, no sve daje se raztumačiti tim, da 
su ljevači mogli za koje vrieme ostati bez kositra. Za mjedene sje- 
kire i ovo bi vriediti moglo. U svih povečih sbirkah nahodi se me- 
dju tučnimi predmeti dosta izlomnjenih, koji kažu, da su pored 
sirovosti tvari bili veoma kršavi. Moglo bi se dakle misliti, da se 
je za njeke radnje čisti mjed smieši predpostavljao, jer je onaj 
manje sirov, te mjedena orudja, ako se iztupe, i lasno se zaoštriti 
daju. S toga je dakle zanatlija možda volio mjedenu nego li sje- 
kiricu od tuča. U svakom slučaju mjedenih sjekirica kao što i 
drugih predmeta iz te tvari ima malo do sada, da bi mogli zastu- 
pati osobitu kulturnu cielinu. G. Pulseky odgovori na te prigovore: 
da častnovito pomanjkanje kositra imalo je onda uplivati i na sve 
vrsti predmeta, ali da se nije nikada ušlo u trag velikomu koplju 
podkopača; s druge strane za zasječanje tvrda kamena, proti komu 
bakar bi se ulomiti mogao, mjed bi bio sasvim nemožan. Dodaje, 
da lik mjedenoga srpa i dubčastoga celta jest stariji od tučnoga, 
te pozivlje g. Evansa, neka mu donese iz ma koje zemlje podko- 
pačku sjekiricu onakova oblika kao što su ugarske. G. Capellini 
javlja, da je početkom ove godine mjernik Blanchard odkrio u 
Toskani u Italiji stari rudnik kositra. Znalo se, da je tu njekada rudnik 
bio, te se i zvao Cento Camerelle, našlo se tu i etruskih skarabea 
i staroga orudja; ali što se iz tih jama vadilo i čemu su služile, 
bilo je do sada nepoznato. GG. Grevingk i Pigorint obširno opi- 
suju mjedene predmete našaste u Italiji i inudje. Po Worsaae pi- 
tanje o tobožnjem mjedenom dobu i o postanku tuča u Skandi- 
naviji i u sievernoj Nemačkoj niti se riešiti može. Ugarska stoji 
mnogo bližje k vrelu tuča. Treba mu sliediti tragove sve dalje do 
Indije. I iztočna Asija imala je svoje tučno doba. Iz Kine i 
Japauma već nam dolaze istovietna tučna orudja. Njeki su mi- 
slili, da su sjeverni tučnjaci trgovinom dolazili s juga. No, jeli 
mogao narod, koj se već odavna željezom služio, ljevati tučnjake 
samo za sjeverne barbare? Vidimo pako, da ima u Ugarskoj tuč- 
njaka, kakovih se u Italiji našlo nije. Tučnjaci nisu dakle svi 
