IZVJEŠTAJ O PREDHISTORIČKOM SASTANKU. 205 
našle se i na istoku, spadaju na jedan te isti narod. Opis Hipo- 
kratov makrocefala odnosi se na Krim. Herodot zna, da su se Ci- 
merjani krećali i prama istoku i prama zapadu. Cimerjani iliti Cim- 
bri, koji, otišavsi iz obala Crnoga mora, naseliše dunavsku kotlinu, 
pružiše se tja do Danske i prirediše svoje stanove na sjeveru Gala, 
običavali su nakazati lubanje svoje djece. Najstarija nakazana lu- 
banja od Broke poznata polazi iz groba, u kom se je našlo i nje- 
koliko tučnih predmeta. Volski prinesoše taj običaj u 'Tolosu, 
gdje se s njekojimi promjenami sačuvao. Takodjer se njekom raz- 
likom uzdržao u Artoisu, te to dvostruko postupanje u Tolosana i 
u Artoisiana sadruženo sazdaje oto nagrdjenje, koje pred oči stoji. 
I u Aziji ima traga tomu običaju. Odakle je taj običaj potekao to 
nije posao luboslovja, to je stvar čisto arkeologička. G. Hunfaluy 
primjećuje njeke opazke jezikoslovne tičuće se istoga predmeta 
G. Virchow veli, da bi važno bilo ustanoviti, jeda li to nagrdjenje 
bjaše uprav navada kod jednoga naroda a ne iznimka. Želio bi, 
da se tako zvani tatarski grobovi uzduž Tiše potraže, i lubanje iz- 
pitaju. Valjalo bi vidjeti, jeda li su sve isto, ili njeke manje a njeke 
više nakazane. Činilo bi se, da je jedna lubanja iz pećine Agete- 
lečke, izložena od g. Ny&rya, po tučnoj masti, koja se na njoj 
opazuje, na sebi nosila tučnu ploču. (3. Pulseky izvješćuje o po- 
lazku jedne druge lubanje našaste skupa sa ženskim nakitom, ka- 
kovu u Ugarskoj avarskom nazivlju. Istoga oblika nalazi jih se u 
srednjoj i zapadnoj Evropi. Francezi jih zovu merovinjske, Niemci 
franačke. G. Koperniczky vidio je u sadašnjih Grkah u Bukareštu 
tri slučaja sličnoga nagrdjenja. G. Worsaae nemisli kao što njeki 
drugi, da je i ma koj drugi narod osim Normana iz cimbrijskoga 
poluotoka izašao, da se po Evropu širi. (s Broca razjasnuje, kako 
on nije rekao, da su Cimerjani došli iz poluotoka cimbriskoga, nego 
da se je za njihova izseljivanja napram iztoku jedna njihova grana 
do ondje pružila, da se nastani. G. FPuls2ky odvraća, da se stanov- 
nici u Galiji još u svom jeziku zovu Kemris. G. Virchow izviešćuje 
o posliedicah iztraživanja, koja su uslied njegova nastojanja izve- 
dena na djacih njemačkih u pogledu boje, vlasih, glave 1 očiju, kao 
što i o uzrocih, koje tomu služe za temelj. Odkada se uslied rad- 
nja Lartetsa i Duponta počelo govoriti o mongolskom izvoru Nje- 
maca, započelo se je izpitivati temeljno o pravu izvoru starih sta- 
novnika Njemačke. Ovo se pitanje nemože rješiti samo, treba tomu 
pomoći i od susjednih pokrajina. Kratke glave, govorilo se je, spa- 
daju na njeko staro turaničko pleme, a smedji su Njemci njihovi 
