PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. 21 
Miho hoće šokicu. 
S onu stranu Save 
Širom trava raste, 
Po njoj ovce pasu ; 
Miho ovce vraća, 
U svirku privraća. 
Majka Mihu viče: 
»Hajde kući Miho, 
Ženit će te majka 
bija. 
Pavlinović. 
Jezero. 
Izlilo se jezero, 
Po jezeru travica, 
Po njoj pasu goveda, 
Coban im je Ivuka 
U svirale sviruka 
U diplice govorka. 
Pavlinović. 
Jerko Deli-Cobanin na carevu divanu. 
==. _.)) 
Kad su došli caru čestitomu 
I doveli Jerka Čobanina, 
Pa je care Jerka ugledao, 
Car je njemu tiho besidio: 
Jel! istina, Jerko Čobanine, 
Da imadeš pet hiljad' ovaca, 
Još da imaš od srebra sviralu? 7 
Pak besidi Jerko Čobanine: 
A što imam od srebra sviralu, 
Pa ja svirim za bielim ovcam, 
To se znade, da sam čobanine. 
Pavlinović» 
Ovce paše Nikola čobane. 
Jal iz gore Mijate aiduče, 
Šimligovi širom pobigoše, 
A Mijati ufati Nikolu. 
Bijele mu savezao ruke 
Od lakata pa sve do nokata. 
Iz nokata crna krvea kapa. 
Stade Mijat ovce pokrećati. 
Mijat sieče zvone i zvonare, 
Al govori Nikola čobane: 
»Ne sici mi zvona i zvonara, 
