PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. 217 
šta znaš, pa onda opet jamu zatvaraj“. Momak izbere ovo treće: 
otide iza grada u polje, pa iskopa jamu, te u nju zavuče glavu i 
u tri puta rekne: ,U cara Trojana kozje uši“. Pa onda zagrne 
zemlju, i tako se smiri i otide kući. Kad posle toga prodje neko 
vreme, ali iz one jame nikla zova, i tri puta narasla lepa i prava 
kao sveća. Čobančad kad nadju zovu, odseku jedan prut i od njega 
načine sviralu, ali kad počnu svirati, svirala izdaje glas: ,U cara 
Trojana kozje uši“. 
To se odmah razglasi po svemu gradu, a najposle i car_ Trojan 
sam sobom čuje, kako deca sviraju: ,U cara 'Vrojana kozje uši“. 
Čuvši to car Trojan odmah dozove onoga berberskoga momka, pa 
ga zapita: ,More, što si ti oglasio narodu za mene?“ A on se 
siromah stane pravdati, da nije nikome ništa kazao, ali da je vidio 
šta on ima. Onda car istrgne sablju da ga poseče, a on se pre- 
padne, pa sve po redu iskaže, kako se zemlji izpovedao, pa kako 
je sad na onome mestu narasla zova, od koje svaka svirala izdaje 
onaki glas. Onda car sedne s njim na kola i podje na ono mjesto. 
da vidi je li istina; kad tamo, ali još samo, jedan prut nadju. 
Car Trojan zapovedi, da se načini svirala od onoga pruta, da čuje 
kako će svirati. Kad oni načine sviralu i počnu svirati, a svirka 
vedaje glas: ,U cara Trojana kozje uši“. Onda se car Trojan uvjeri, 
da se na zemlji ništa ne može sakriti, pa onome berberinu oprosti 
život, i posle dopusti, da svaki može dolaziti, da ga brije. 
Sriemska narodna pripoviedka, napisao god. 1829. Stefan Vuk Karadžić. 
Opazka. Grci imaju posve sličnu priču, samo što je junak Frig 
Midas. Budući da je sviralu Panovu volio od kitare Apolonove, 
dobio je za kazan magareće uši. Midas je nastojao tu svoju sramotu 
sakriti visokom frigijskom šubarom, ali uzalud, jer ga je izdao 
njegov brbljavi brijač, koji toga nemogaše zašutjeti. Bivši toli slab 
u mučanju, ne uzmože ino nego kazati tu tajnu u jamicu u zemlji 
izkopanu. U njoj na skoro izraste trstika, koja je vjetrom gibana 
izdavala glas: , Midas ima magareće uši“. 
Kojemu narodu pripada ta starinska priča, sve jedno, budući da 
ima skoro svih starih priča sad u ovom sad u onom obliku malo 
ne u svih naroda. U našega je naroda kod te priče važno to, što 
ju je podomačio i time pokazao, da se slaže sa smislom njezinim. 
Smisao je pako taj, da je pogubno reći velikoj gospodi istinu, i da 
ova odlikuju samo takove ljude, koji im umiju prikriti pogreške. 
Nadalje da ne samo stiene imadu uši, nego da ni zemlja tajne ne 
