PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. 29 
izpod njega se kupe ljeti te na djerdjeve vezu, pak ako kakva 
mladića opaze u ovu goru, u oni čas očima ga zatrave i u kaku 
godj hoće živinu obrnu.“ 
Ovo izrekavši nestade ga, kao da ga zemlja poždrije. Mladić 
stojeći ondje, dosadi mu se čekati, te počne tam amo kroz goru 
šetati se, dok nabasa na nekakvo kolo krilatijeh djevojaka, pa se 
prikri, da ih gleda i sluša kako pjevaju', ali njegovom nesrećom 
opazi ga kolovodjica te ga očima zatravi, i u oni čas ostade nijem 
i slijep. Tada oni čovjek kad to vidje izvadi iza pasa nekaku malu 
zlatnu sviralicu, pa se pripe na jedno drvo i poče u nju zviždjeti, 
dok evo ti sa sviju strana vila i vilenika, ovoga čovjeka braće i 
sestara, pobratima i posestrima, toliko da im broja ne bješe, te po- 
češe po gori brati nekake ljekovite trave, pa dadoše mladiću da 
pije, a drugom mu opet namazaše oči, te u oni isti čas steče vid 
očinji i razgovor deset puta ljepši i bolji nego li je prijed imao. 
Po tom ga primiše u svoje družtvo i oženiše ga, te steče silno 
blago i ima lijep porod. Ali kad već ostari, pokaja se gospodu 
Bogu, povrati se svome domu i jedva živa zateče svoga roditelja, 
te se s njim oprosti i ukopa ga, te do smrti živje kao pravi hriš- 
ćanin, ali opet doklen je god živio svakoga je ljeta po jedan put 
u onu goru hodio, te se s družinom sastajao i pozdravljao. 
12 Vukove sbirke. 
Vila. 
Tako je bio čoban. Znao je u sviralu i dvojnice tako liepo svirati, 
da mu nije u blizu bilo druga. Jedan večer u prvi mrak išo je on 
pred svojim stadom kući iz polja. Svirao je u sviralu, prebirao je, 
prevraćao i priželjkovao na svirali kao lastavica na proljetnom suncu. 
Baš je u selu zvonilo na gospino pozdravljenje. Stanko (tako mu 
je bilo ime) mjesto da pozdravi gospu, odsvira cielo gospino po- 
zdravljenje na svirali. On s tim gotov i stigne na prelaz blizu 
sela, a na plotu sjedi žena u bielo obučena — vila. Stanko bliže 
k prelazu, a vila pocikne tanko po vilovski, i poskoči gore u visinu, 
Stanka obuhvati vrući vjetar i sruši na zemlju, pukne pod njim 
daska na prelazu. — — — On kući, a vila za njim, on k trpezi 
da večera, a vila k njemu, on u postelj, on iz postelja i ona tako, 
1 Po ovom je mjestu kao i po drugih, koja se nalaze u narodnih pjesmah, 
razabrati, da su vile prebivale po gorah, a ljubile osobito pjevanje i ples. 
Radi toga možemo ih slobodno smatrati nimfami-pjevalicami (nimfe pjevanja, 
Gesangsnymphen). 
