PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. 89 
Drugo ime svirale najme zveklja (žveglja, žvegla) potiče isto 
tako od starine. Matzenauer doduše misli, da je ta rieč stranoga 
izvora, pa dokazuje, da su ju upotrebljavali ne samo Goti i Anglo- 
gasi, već i Niemci i Litavci. ,Pši posuzov4ni, zd4li nčkterć slovo 
jest domaci nebo cizi, tšeba tć6ž bedlivč d&vati pozor na zikony 
zvukoslovnć. Z piičin zvukoslovnych dlužno na pš. slov. žvegla, 
pištala pastyrsk4, žveglati, piskati, die Hirtenpfeife blasen, — jemuž 
stoji na proti stačm. swekala, swčgald, sšnčm. svčjele, ags. svčgele, 
f. fistula, tibia; svćgć, svćg, sonus, tubae clangor, svćgan, sonare, 
got. sviglja tibicen, sveglon tibi4 canere, lit. swag-in, swageti, sonare, 
zvuk vydćvati — považovati za cizi, nebo ž naproti germ. a lit. 
s jesti dukazem ciziho pivodu.“ 
Matzenauerovu razlaganju imam primietiti, da je žvegla i zvekla 
ista rieč. budući da isto znači, i da je staronjemački swekala i 
srednja njemački sveg istovjetno sa slovjenskim zvekalo i zvek. Da 
bi njemački jezik imao nekoliko rieči jednaka glasa i istoga zna- 
mena n. p. sehwegeln, sehweglicht, Sehwegler, Geschwegel it. d. a 
slovjenski jezik jedini samostavnik zvekla (zvekalo, žvegla), to bih 
rekao, da je rieč zvekla od Niemaca uzeta; ali kad takove rieči 
Niemci ne imaju, a Slovjeni (osobito južni) cieli rod, koje svekolike 
znače glas, kao: 2vek, zveket, zveketanje (zvektanje), zveketati (zve- 
ktati), zveknuti, zvekan, zvekalo, zvekla, zvekovit, zveketati, zvecati, 
zvecanje, zvecnuti, zvećnuti, zvecaš, zvencaš, zveckati, zveckanje, 
zveckaj, zvečkac, zvečati, zvečanje, zvečan, zvečak, zvečka, zvečast, 
zvečav, zvečalo, — a k tomu još: zvizga, zviznuti, zvijuk, zvijuknuti, 
zviždati, zviždanje, zviždenik, zvižduk, zviždukanje, to će svakako 
biti swegala slovjenskoga porietla. Istina je, da se u Ottfrieda 
»Evangelium-Harmonie“ (god. 868) navodi swegala, ali se u slo- 
vjenskih spisih nalazi ne samo rieč svirala već se stotinu puta 
spominju sve druge (ili bar najveći dio) ovdje spomenute. Napokon 
da je Sehwegel narodno njemačko glasbalo, to bi se s njim slagalo i 
opisivanje njega, ali tako ni jedan od starijih pisaca njemačkih ne 
zna, kakova je upravo ustroja bila ,Sehwegel“. Neki misle, da je 
bila mala postranka (Querpfeife, Flote), drugi misle, da je poput 
sopele (Oboč) imala našak (Stirze), opet drugi misle, da je bila 
strunilo it. d. Pa sada ne znam, bi li ponos Niemaca dopustio 
reći: ,Glasbalar Joh. Christ. Denner (umro god. 1705) u Lipskom 
izumio je Klarinetu“ (Bernsdorf); već mislim, da bi jamačno rekli: 
»Denner je znatno popravio prvotni klarinet starih Niemaca, naime 
Sehwegel, i nadjenuo mu neprikladno ime Clarinetto.“ 
