Prirodoslovne theorije i Darvinisam. 
OD PRAVOGA ČLANA LJ. VUKOTINOVIĆA. 
Citano u sjednici matematičko - prirodoslovnoga razreda jugoslavenske akademije 
znanosti t umjetnosti 24. veljače 1877, 
Ne samo u govoru nego takodjer u pismu upotrebljavaju se često 
izrazi. kojih se smisao uzimlje smjesimice jedan za drugi. To se 
može dopustiti sve donlje, dok se nepita: koje su granice one, preko 
kojih se smisao izraza nesmje raztegnuti? Strožje opredieljenje iz- 
razah postaje tim većma potrebnim, čim se radi o znanstvenu raz- 
lučenju načelah i pojmovah, koje stanoviti izrazi obuhvaćaju, jer se 
može inače poremetiti ciela nauka te izkriviti umovanje naše. 
Takova dva izraza, koja se obično nerazlučuju, imademo u riečih: 
prirodopis + prirodoslovje. 
Prirodopisu (Naturgesehihte) je zadatak: poznati prirodu, t. j. 
plodine prirodne. Prirodopis imade iztraživati prirodnine i njih cha- 
ractere, imade ih opisati, shodnimi nazivi označiti i polag rodoslo - 
vnih savezah sporedati. Kad prirodopis ovu zadaću puni, kreće se 
u svojih granicah i dokučuje svoju svrhu. 
Da je zadatak taj velik, da je obsežan, to će svatko priznati, 
koji vidi neizmjerno množtvo prirodninah, kojimi organički i anor- 
ganički sviet obiluje; nu da je taj zadatak takodjer vrlo koristan, 
netreba dokazivati, jer su sva tri carstva, životinsko najme, bilinsko 
i rudno po naš obstanak jednako važna, nit bi se dalo odsuditi lahko, 
kojemu da pripada prednost. Imade medjutim osim ove zadaće još 
i druge, koja, kako ćemo odmah opaziti, nije bez važnosti i ta se 
sastoji u tome: putem najme speculatie odkriti izvor tvorbe, tuma- 
čiti njezine uzroke i različite phase, te razložiti primitivno djelovanje 
elementarnih silah. Da to nemože biti prirodopis, očevidno je, jer 
je ovaj osnovan na dokazanih učincih — to je već prirodoslovje il 
prirodo - philosophija, koja nastoji abstractiom pronaći dokaze za 
svoje predmnjeve i slutnje, te sastaviti umne hypothese za riešenje 
RAJA Zna i 
