PRIRODOSLOVNE THEORIJE I DARVINISAM. 55 
Nu okolnost ova — premda prava istina — nemože biti u 
prilog nauci pretvorbenoj, jer se time samo dade dokazati, da su u 
različno doba različni stvorovi živili na zemlji, kako su to naime 
razni odnošaji zemljišni i podnebni omogučili. 
Može se sasvim umjestno staviti pitanje: Čim bi se moglo 
dokazati to, da su prediduči stvorovi bili manje savršeni prema 
svojemu svietu, nego što su sada živući većma savršeni prema svo- 
jemu opet svietu? — Čim bi se moglo dokazati, da su se manje 
savršena individua posebice i postupno povišenjem svojih organah 
pretvorili na veću savršenost? Odgovor nemože biti drugi: nego 
da je tvorba izljev suglasja medju stvarajućom snagom i stvorom 
samim. Svaka prirodna plodina stoji u skladu sa svimi djelujućimi 
factori. Stvorovi dakle predidući bili su priudešeni uvjetom svoga 
obstanka isto tako, kao što su sadašnji sada vladajućim ; t.j. morali 
su prema svojemu vremenu viti savršeni sve donlje, dok nije su- 
glasje poremećeno ili uvjeti života uništeni. 
Pojedina individua izčezavaju prema cjelokupnosti: tu odlučuje 
shodnost organizma prema uvjetom, u kojih imadu organizmi ži- 
viti i to samo u velikih brojevih i u dugotrajnih periodah, jer se 
uspjeh transmutatie niti nemože pomisliti, van ako imade množtva 
individuah i ako vrieme uztraje dugo, u kojem postupna takova 
sićušna pretvorba može izražavati uplive svoje. 
Čovjek sa svojim prem visokim organizmom bio bi sasvim ne- 
shodan t. j. nesavršen za život u vrieme juraske periode, kao što 
obratno ogromni reptil juraske formatie nebi mogo obastati na cul- 
tiviranoj zemlji našega vremena. 
Ako medjutim ipak istina ostaje, da je naime današnji sviet pu- 
niji i savršeniji, nego što je bio u staro doba, to se onda ova 
punoća i ovo savršenstvo ima protegnuti na ukupni svemir, na cielu 
razvojnu prirodu, koja je tečajem vremena promienila svoje odno- 
šaje i razvila takovu životnu snagu, da mogu na zemlji roditi se 
i razploditi stvorovi u onoj punoči i savršenosti, u kojoj ih danas 
vidimo. 
Vraćajući se natrag na točnije razlaganje hypolhese o transmu- 
tatiji napomenuti ću ponajprije, da se u prirodi nemože naći za to 
dokazah, da se ikoji individuum postupnim razvojem ili summat'om 
najsitnijih variatiah može pretvoriti u drugi, jer priroda nikada ne- 
proizvadja polugotove, niti mješovite, a niti onakove stvorove, na 
kojih bi se mogli opaziti tragovi takove postupne transmutatie, vego 
vazda postaju individua podpuno gotova, sama u sebi zaokružena 
