56 LJ. VUKOTINOVIĆ, 
i savršena, — jer klicanje, rastenje i u obće razvitak od poroda 
do podpune zrelosti t. j. cursus vitae — nepodpada pod pojam 
transmutatie; nu ako i dopustimo, da su ovakove variatie još tako 
sićušne, ipak su jim resultati cjeloviti, razlučni, te je sve jedno, 
bili ovi resultati u jednom slučaju pomanji, u drugom znatniji, 
svakako su podpuni i odaljeni od točke izhodne, ostavljajući medju 
izhodištem i resultatom prazninu, t. j. medju početkom variatie i 
medju individuom, u kojem se porodi smjer variatie, ostaje savez 
prekinut; dakle je skok — saltus; nemožemo zato niti onu iz reku 
natura non facit saltum u prirodoslovju primiti, van samo cum re- 
serva. jer kod nikojih promjenah ni kod nijednoga postanja novih 
vrstih nemožemo si pomisliti sitno, tako rekući nevidivo, postupno 
pretvaranje, nego vazda samo poput skoka od jednoga typa na 
drugi, od jedne forme na drugu. Natura non facit saltum može se 
protezati na tako zvanu /ogicu učinah, t. j. na ono načelo, da 
medju uzrokom i posljedicami postoji savez; ako se vrst koja pro- 
mieni, promienili su se već odprije uzroci, a promienjenim tada 
uzrokom primjerene su takodjer promienjene posljedice. 
Oni, koji bezuvjetno primaju transmutatiu za jedini faktor, traže 
razloge u mechaničkih izvanjskih uplivih i tvrde, da se jedna vrst 
već gotova pretvara u drugu, niža u višju pomoćju samo izvanj- 
skih uplivah mechaničko-materialističkih. 
Proti ovim nazorom navodi se upravo protivna druga  theorija, 
najme theorija pod imenom ,raznorodno ili heterogeno plodjenje“ 
poznata: ,heterogene Zeugung“. — 'Theorija ova uči: da se sva 
nova individua radjaju po jakosti unutarnjega zakona razvojnosti — 
inneres Entwickelungsgesetz — t. j. da je svaka promjena indivi- 
dualiteta sadržana poput početne osnove individualnih organah u 
embryonalnom stanju sjemena, jajeta il prvobitne stanice, te se 
tada razvija u smjeru, koji mu osnova embryonalna označuje. 
Tumačenje ovakovo čini se ne samo vjerojatnim nego i vrlo 
naravskim:; theorije medjutim ove dvie: transmutatia i heterogeno 
plodjenje upravo protivne su, i mislit se može, da jedna izključuje 
drugu, — te sbilja pristaše ovih theorijah vrlo žestoki su protivnici 
i niječu jedan drugomu istinu svojih principah. Ja ću ove protivne 
dvie theorije zajedno razpravljati i pokušati nebi li našao sveze 
medju njima. 
Koeliker, Leipzig 1862. veli: da je heterogeno plodjenje proizvod 
generatie neposredne, koja se pojavi na jedanput, podpuno gotova, 
samo po zakonu unutarnje razvojnosti, nipošto pako putem po- 
