PRIRODOSLOVNE THEORIJE I DARVINISAM. 63 
amphibiah, koji se tečajem vjekovah razviše u najrazličitije fovme. 
Plesiosaurus prvi je nam poznati stvor, koji je nadvisio ribe i rep- 
tile; imade trup kita (Wallfisch), vrat od ptice, a glavu od alli- 
gatora. Ichtyosaurus medjutonja je forma medju ribom i guštarom ; 
tielo naliči delphinu, glava crocodilu, a rep ribi. Megalosaurus 
zakaza je ogromne veličine; organizam mu mješovit: reptila najme 
i sisavca.  Pterodactylus bezprimjeran u svome struku, na polak 
spodoban šišmišu, na polak reptilu, dakle amphibium i ptica. Me- 
gatherium opominje stranom na reptile, stranom na sisavca.  Palćio- 
therium spaja u sebi svojstva od konja, tapira i svinje. 
Nu nejma samo okamenjenih ostanakah takovih , imade životinjah 
jošte i sada, koje se odlikuju čudnovato mješovitim ustrojstvom. 
U Australiji našasta je životinja neobične vrsti, najme:  Ornito- 
rhynehus (Sehnabelthier) koja je četveronožac zajedno i ptica i 
amphibium. U južnoj Americi znade se za životinju Lepidosirenus 
(Sehuppenmolch) koji posjeduje dvovrstna dihala, pluća najme i 
škrge — Lungen und Kiemen; compositum dakle od ribe i amphibia. 
Iz ovih primjerah izvode prijatelji nauke transmutationalne, 
da izumrvše ote predpotopne životinje imadoše već u sebi onaj 
glavni ustroj, koji i sada živućim organizmom služi za glavnu 
osnovu, nu da se tečajem vjekovah prastare one forme transmu- 
tatijom postupnom pretvoriše u sada postojeće oblike. 
Ako se transmutatija — pretvorba — uzme u običnom  svak- 
danjem smislu rieči, onda se nemože tajiti, da je prastari ili recimo 
predpotopni sviet promienjen, jer je posve različan — nu da su 
se rečeni organismi iz svojih formah pretvorili postupnom varia- 
tijom characterah tako dugo, dok nisu postignuli današnjim dan?*m 
postojeće oblike, to nije nigdje dokazano; nije naročito dokazano, 
niti se nemože dokazati, da se je Ichtyosaurus pretvorio u guštera, 
ili da je iz ribe postao Ichtyosaurus. 
Nemože se dokazati, da se je Paliotherium pretvorio u konja; 
itd. Ostanci okamenjeni većom stranom sastoje se iz pojedinih česti- 
cah i dielovah — podpuni i neizkvareni komadi rjedje se dobivaju 
— koji se tada reconstruiraju i umjetno slažu u cielost, i premda 
je pošlo za rukom označiti i razpoznati ih, to ipak palaeontolog 
nemože si predstaviti podpunuj životinju u cjelini i spoljašnosti 
svojoj, van da se neposluži fantaziom, u kojcj si tada naslika 
idealan oblik, koji može približiti se onomu izgledku, koji odgovara 
ustroju okamenjene okostnice; jeli ovi ideali odgovaraju podpunoj 
istini ili ne? to nemože nitko odlučiti, još manje pako se može 
