PRIRODOSLOVNE THEORIJE I DARVINISAM. 65 
da nisu propale, kako da svaka mogaše dočekati vrieme probu- 
djenja svoga ? 
Dr. Wigand postulira za svaku vrst posebnu prastanicu, za 
svako pleme, za svaki rod, za svako carstvo prirodno posebnu 
prastanicu. 
Nu ovakovim načinom izumljene prastanice neimaju u istini ni- 
kakova smisla, jer predstavljaju nešto , što biti nemože. 
Ako si n. p. pomislimo takovu prastanicu za jedno pleme ili 
za jedan rod, tada bi u prastanici ovoj morali biti sadržani svi 
characteri onih rodovah ili vrstih, koje spadaju na upitno pleme 
ili upitni rod, — kad toga nebi bilo, onda bi takova prastanica 
ostala samo prazan pojam bez sadržaja; — obratno, ako si pra- 
stanicu plemensku pomislimo sa svimi characteri rodovah nanj 
spadajućih, ili prastanicu rodovnu sa characteri vrstih dotičnih — 
onda je takova prastanica: filius ante parentem. 
Očevidno js i to, naime: ako prastanica plemenska sadržava u 
sebi osnovu characterah onih rodovahb i vrstih, koje spadaju na 
pleme, tada će se naravski iz nje razviti takodjer svi rodovi i one 
vrsti, koje s plemenom stoje u rodoslovnom savezu: — prastanice 
dakle posebne za svaki rod i za svaku vrst postaju podpuno su- 
višnimi. 
Ja držim, da priroda nestvara niti plemena niti rodove, nego 
samo individua; plemena i rodovi jesu skupine skopčane naličnošću , 
koja veže individua; savez ovaj izražava se u pojmu naličnosti, 
cjelina dakle ovakovih sastavljenih individualitetah idealna je, a 
ovakovu idealnost prastanica nemože sadržavati. 
Prastanice Wigandove praesupponiraju nadalje u sebi existentiu 
jednoga n. p. plemena prije jošte, nego postoje rodovi, iz kojih 
se ima sastaviti pleme; nu cjelina se nemože zamisliti tak dugo, 
dok neima pojedinih onih dielovah, iz kojih se sastoji cjelina. 
Kao što si dakle nemožemo predstaviti character plemena il 
roda, dok nepoznamo individua, koja in conereto nose taj cha- 
racter na sebi, tako si nemožemo pomisliti niti prastanicu ple- 
mensku, dok nevidimo i neupoznamo rodove, koji sastavljaju upitno 
pleme i koji su uprav zato takovi nosioci onih svojstvah, koja 
označuju i odlikuju pleme. 
Prirodoslovje il naturphilosophija nesmie se zanesti previsoko, 
jer joj inače prieti pogibelj, da prekine savez svaki sa realnošću, 
na koju se prirodopis oslanja. Speculativna umovanja neimaju com- 
petentiu izključivu u onih znanostih, koje su idealističkim težnjam 
ROMI SALSKLI, D 
