7 , 
(4 LJ. VUKOTINOVIĆ, 
skih okolnostih na organizam; — upliv uporabe il neuporabe sta- 
novitih organah ; spolni ili sexualni izbor; zakon correlatie ili 
medjusobni savezi rašćenja i sympatičkih promjenah itd. 
Budući medjutim ovdje govorit mi je samo o glavnih načelih, 
neću se upušćati u razglabanje svih pripomoćnih ovih sredstvah, već ću 
se — na koliko držim za potrebno — vratiti kašnje na taj predmet. 
Što se tiče carstva vegelabilnoga, valja napomenuti, da u njem 
borba za obstanak nije tako očevidna, niti žestoka, kao što biva 
u carstvu animalnom, jer vegetabilia neimaju tako snažnih i života 
punih organeah, kako ih životinje posjeduju. Biline ipak sa bujni- 
jom razvojnošću pomnožavaju se krepko, te uništuju one, koje su 

sitnije i slabije. 
Borba za obstanak, koja se neprestano vodi medju organismi, 
važna je u obziru ravnovjesja, jer kad nebi jedan dio propadao i 
drugim ustupljivao mjesta, i pružao prilike za pobjedu t. j. za ob- 
stanak i razplod, tada bi medjusobno izmjenjivanje i izjednačivanje 
sretnih i koristnih uplivah bilo poremećeno, te bi sim obstanak ži- 
vota postao problematičnim da i nemogućim. 
Drugi bitni factor u borbi za obstanak, koji Darwin navodi, jest: 
variabilitet — promjenljivost. Da borba za obstanak uzmogne biti 
uspješnom, treba da individua imadu raznih organah manje više 
koristnih; jer samo nejednaki organi se mogu medjusobno boriti 
za pobjedu. | 
Protivnici Darwinovi kažu: Darwin tvrdi, da se naravski izbor 
u razplodu osniva na mechaničkom postupku; kad se dakle putem 
ovim promjena dogodi na kojem typu, onda se takova promjena 
nemože dogoditi snagom zakona razvojnoga, nego samo uzrokom 
slučajnim, budući pako da se učinci slučajni nemogu opredieliti, 
mora i promjena slučajna biti obzirom na smjer promjenljivosti 
svoje takodjer neopredjeljiva t. j. nijedan smjer variabiliteta nesmie 
imati pred drugim prednosti. 
Moram očito izreći, da u tom prigovoru nevidim dosljednosti. Već 
sam odprije napomenuo, da u mechaničko-materialističnih uplivih 
nevidim takovih uplivah, koji bi od dotičnih individuah tako razlu- 
čeni bili, da medju individui i medju mechaničko-materialističkimi 
uplivi nebi nikakav savez postojao; te kad bi htio to dopustiti, nebi 
nikada pristao na to, da smjer variabiliteta mora zato biti slučajan. 
Uzmemo li, da je slučajno ono, što se dogadja sad ovim sad pako 
onim načinom; što se nedrži zakona budi u bitnosti budi u formi, 
onda moram odvratiti, da takovu variabilitetu u prirodi nejma pri- 
