PRIRODOSLOVNE THEORIJE I DARVINISAM. 99 
nih pojavah, koji su višeputa nejasni, višeputa tako motivirani, da 
smo ponukani takove pojave stavljati u savez sa uzrocima, koji 
nam se čine posve opravdanimi. Prirodopis se je kretao do najno- 
vije doba tako rekući samo na površini. To jest: prirodopisu bi- 
jaše zadaća pojedina individua spajati u vrsti, ove u rodove, a ro- 
dove napokon u familije i classe, te tako osnovati sisteme, polag 
kojih bi se imala pojedina carstva prirodna predočiti kao u stano- 
vitu ogledalu. Budući ipak nemoguće mnogoličnost prirode poredati 
polag načelah a priori: uvedene su viševrstne podrazdielbe, da se 
Šš njimi izpune nedostatci, koji se ukazaše u praktičnom izvedenju 
theoretičkih načelah. Sada uvidjaju prirodopisci, da nije svrha pri- 
rodopisa osnivati sisteme i njima podrediti prirodu, nego obratno: 
zadaća je pronaći sistem, koji leži u prirodi samoj. Prirodopis traži 
sada savez rodoslovni, koji spaja individua, i koji jasno pokazuje 
ona odlična obilježja, koja označuju ne samo pojedina individua 
nego im takodjer opredjeljuju mjesto, kamo spaduju. Tim načinom 
je razšireno polje prirodopisnih iztraživanjah, jer nije dosti ogra- 
ničiti se samo na ckaracteristiku ovoga ili onoga individuuma, nego 
treba, da mu spoznamo i savez sa drugimi individui, koja su ozna- 
čena sličnimi characteri. — Nu, kako jur napomenusmo, prirodo- 
slovje još mnogo dalje dosiže, ono ide iztraživati izvor i početak 
poroda i postanka individuah i svih inih metamorphosah, koje se 
pojavljuju u životu organismah i u pokretu anorganičkih sastavinah. 
Na ovom polju dakako nema ni kraja ni konca mislim, slutnjam 
i nazorom najrazličnije vrsti; može se dokazivati i pobijati; može 
vjerovati i niekati; može se primiti svako mnienje, vjerojatno i do- 
sljedno izvedeno, jer se neprotivi zakonom logike, nu samo onda, 
ako se može dopustiti princip, ako su praemissa istinita, ili bar 
samo sano sensu vjerojatna; kad princip nestoji, onda nestoje niti 
praemissa, dakle consequentije nisu valjane. 
Kao što se u obće proti svakoj novosti uzdiže velika protimba, 
te joj se je boriti mnogo i dugo, dok istina ne prodre, — tako sa 
druge strane nova nauka rad prevelike gorljivosti njezinih pristašah 
prekoračuje često granice i pada u pretjeranost neumjestnu. Ja se 
nepovadjam rado za nikojimi autoriteti tako daleko, da bi primao 
sve, i ono, šta nemogu shvaćati, il što držim neopravdanim. Nije 
medjutim sasvim novo, što ću sada napomenuti, nego je novo na 
toliko, na koliko mi se čini pretjerauim. 'Tiče se rada, koji obav- 
ljaju insecta u obće kod oplodjenja bilinah. Poznato je, da je još 
u prijašnjem stoljeću Sprengel opazivao zareznike, kako su prena- 
šanjem peludi (pollen, Bliithenstaub) sa jednoga evieta na drugi 
posredovali u oplodjenju i proizvadjanju mješovitih i novih vrstih. 
Predmet ovaj potaknuo je i druge botanike na slična razmatranja, 
te se čini sada već onako, kao da niti nema plodnih bilinah, van 
ako im insekta priteku na pomoć. — Darwin sam napisa u najno- 
vije doba cielu knjigu o functijah, koje insecta obavljaju kod oplo- 
djenja bilinah. Moja namjera nije kritizovati knjigu Darwinovu, uz 
kojega načela inače pristajem u obće, samo to ću reči: da to ni- 
e 
