PRIRODOSLOVNE THEORIJE I DARVINISAM. 101 
a 
lišću u istinu ležaše više m zareznikah mrtvih. Factum taj 
neda se tajitij nu može se samo pitati, kakav odnošaj postoji 
medju Droserom i inimi sitnimi zareznici? Je li Drosera_ nemože 
drugčije obastati, van da se hrani s okom onih zareznikah? A za- 
što idu insecti hranu tražeći na Droseru, koja im na mjesto hrane 
pruža smrt? 
U obće je priroda podielila svakoj životinji nagon, kojim si bira 
hranu, da se može uzdržati u borbi za obstanak; kad bi dakle 
insecti takovi bili opredieljeni u tu svrhu, da samo za hranu služe 
nekojim bilinam, na koje su upućeni za svoje uzdržanje — onda 
bi si priroda sama protuslovila, jer bi odredila smrt i život u 
jednom istom principu, iz čega sliedi, da napokon mora i biljka i 
zareznik propasti; jer insecti će se sigurno ukloniti takovoj biljci, 
na kojoj im propast prieti. a kad izostanu insecti, izostala bi hrana, 
dakle gotova propast za biljku. 
pazivanja prirodopisacah nekojih idu još dalje, te oni kažu, da 
ima i ovećih bilinah sa velikim i mesnatim lišćem, koje su kadre 
ne samo velike zareznike, leptire i muhe, nego isto takodjer meso, 
kad im se na lišće il u cviet il čašku metne, potrošiti. Nećemo 
niekati istinu ovakovih tvrdnjah, jer je Darwin s4m odviše ozbiljan, 
nego da uztvrdi štogoder, što bi neistinito bilo; nu iz svega toga 
može ipak samo jedno sliediti, naime to, da ima takovih bilinah, 
koje su tako razdražljivih organah, da se zatvaraju, kad insect na 
njih sjedne il kad se koja tudja stvar na njih metne, — koje 
imadu oštr:h židčinah, kojimi budu životinjice otrovane, i sastavine 
mesnate raztvorene; nu da bi to bila hrana, na koju su upućene 
takove biline, — to će se morati tek dokazati — a valjda se neće 
dokazati više, nego da mogu nekoje biline štetnom židčinom svojom 
uništiti polazeće ih zareznike, bez da same sebi škode, nu jeli bez 
toga nemogu obastati, da li se nemogu hraniti inače? — to se 
jamačno neće dokazati nikada, — jerje sasvim protivno organismom 
bilinskim, koji nisu osnovani za takovu hranitbu, a još više je pro- 
tivno instinctom životinjskim, koji nisu nikad tako udešeni, da 
ondje traže hranu, gdje im smrt prieti. 
Nu ko što u obće osobito životinje, koje se vrlo obilno raz- 
ploljuju, na sto i sto načinah po nesreći slučajno pogiblju, tako i 
ondje biva, da od mnogobrojnih insectah budu mnogi silovito il 
slučajno nanešeni i bačeni upravo na takove neprijateljske biline i 
da ondje naidju na svoju smrt. "To, da ovakove biline samo o hrani 
zarezničkoj živu, nitko medjutim nije odrješito tvrdio — ciela 
stvar se dakle ima smatrati kao curiosum, nipošto pako kao re- 
dovit odnošaj, ili kakav zakon u prirodi. 
Iz svega napokon moći je razabrati, da se nauke prirodopisne 
u obće nalaze na pragu jasnije budučnosti, jer ima toliko neraz- 
riešenih zagonetakah, koje postaju ozbiljnim predmetom iztraživanja; 
od dana do dana odkriva se gdjekoja nova okolnost odprije ne- 
poznata, koja od koraka do koraka vodi na neočekivane resultate, 
tako da se niti nemože predvidjeti svrha, do koje može znanost 
