106 M. SEKULIĆ, 
račun uzeti, dakle u Daniellovu munjotvoru stvaranje tutijina sum- 
porana ZnSO, i protivno djelovanje, t. j. raztvarenje mjedena 
sumporana CuSO, u svoja počela i t. d. 
Tomu se nalazi dosti traga, gdje se izriče, da je u članku luč- 
benim učinkom razvijena toplina razmjerna munjotvornoj sili, pa 
ćemo još i nadalje vidjeti, da su u toj struci već i pojedini pokusi 
učinjeni, nego ipak nije stvar do one znanstvene jasnosti dovedena, 
koja se u sličnih slučajevih zahtieva. 
Učenjem i duljim razmatranjem munjotvorne sile došao sam na 
temelju Wiedemannova nazora do toga, da se uzrok munotvornoj 
sili ima samo u toplini tražiti, koja se lučbenim učinkom u munjo- 
tvoru razvija; na ovom temelju izraziti ćemo se dakle ovako : 
Munjotvorna sila stoji u jednostavnom razmjeru sa razlikom 
množine topline, koja se razvije slučivanjem + potrošit lučenjem mu- 
njotvornih tjelesah, odnoseć se na termokemičnu  istovalju jednoga 
atoma. 
Poznato je da se pri slučivanju raznih tjelesah razvija toplina, 
a pri lučenju da topline nestaje. Lavoisier i Laplace izgovorili su 
taj zakon ovako: Topline nestaje pri lučenju uprav onoliko, koliko 
se nje razvije pri slučivanju istih počelah. Ovaj zakon je u novije 
doba sa svim točno potvrdjen. 
Thomsen je u novije vrieme sa neumornim trudom i velikom 
pomnjom iztraživao odnošaj topline pri lučenju, raztapu, i u obće 
pri pretvaranju tjelesah, te dosta velik broj činjenica sastavio, na 
kojih će se dokaz našega zakona oslanjati. 
Da obćeniti izraz za naš zakon ustanovimo, neka je AB, CD, 
EF povoljan broj dvogubnih (biniire) slučevina, pa recimo neka 
ove slučevine lučbenim učinkom svoja mjesta izmjenjaju. Neka se 
sliči A i C, to se razvije toplina W,. Mogućnost da se A i C 
slučiti mogu, jest samo onda, ako se A i B, Ci D razluče; kad 
se A 1 B razluče, potroši se toplina %,, a kad se Ci D razluči, 
potroši se toplina 22. Dalje neka se sluči Bi £, to se razvije 
toplina W,, a da se to uzmogne dogoditi, mora se EF i F' razlučiti, 
na što se potroši toplina 1,. Najposlje ako se D i _F sgluči, razvije 
se toplina W, it. d. Na svršetku lučbenoga učinka imamo sliedeće 
slučevine 
A GRABI ARE Rk 
Pri ovome lučbenom izmjenjivanju razvila se je množina topline 
W, ++ W, + W, >... a pri lučenju potrošena je množina topline 
0, --w, bw; -H... Naznačimo svotu razvijene topline sa >W, 
