PRIEPOROD BISKUPIJE ZAGREBAČKE U XIII. VIEKU. d29 
potonje izprave, koje ugarska kancelarija izdavaše za ovu biskupiju, 
a to doisto ne bez drugog uzroka, već da se podpuno upute po- 
savski Hrvati, koliku zahvalnost duguju Ugarskoj. 
Prema tomu bijaše od potrebe, izbrisati u novo utemeljenoj bi- 
skupiji sve uspomene na hrvatsko-kninsku crkvu i njezinomu sve- 
ćenstvu zamesti svaki trag. ,Ad instruendam igitur hujus plebis 
ignorantiam“ postavio joj Ladislav za prvoga biskupa Duha, rodom 
Čeha, komu je pridao za vjeroviestnike Slovjene doduše, no iz 
ugarskih županijah šimežke i zaladske, da istu bijaše podčinio 
ugarskomu metropoliti, a zaštitnikom označio joj velikoga ugarskoga 
sveca kralja Stjepana [., kojemu je i na čast položio i temeljni 
kamen za stolnu crkvu. ' : 
Stjepan I. bijaše narodu magjarskomu i apostolom i prvim okru- 
njenim vladarom. U svetkovanju indi Stjepanovom slavio je on ne 
samo ideju kršćanstva već ujedno i države Ugarske, a posavska 
Hrvatska, časteći tako odlično sa Ugarskom svetoga kralja, slavila 
je ujedno uzrok i temelj kršćansko-ugarske države. 
Politiku Ladislavovu spram biskupije zagrebačke vjerno je slie- 
dio njegov nasljednik kralj Koloman. Priznan na bjelogradskom 
saboru za kralja Hrvatske i Dalmacije, nije biskupije ove ipak 
izuzeo iz sklopa ugarske hierarehije i pritielio ju dalmatinsko-hrvat- 
skoj, na koju je ista imala i svoje historično pravo, da uzprkos 
tomu, nakon prvoga njezinoga biskupa, Slovjenina Duha, postavio 
joj uzastopce za biskupe tri Ugrina: Siginduna', Manasiju* i 
Fanciku?. 
Imamo primjerah, iz kojih zaključiti moramo, da su ovi biskupi 
vrlo mnogo revnovali da provedu težnje ugarskoga dvora*; nu kada 
je narod hrvatski ponosom odbijao njihov postupak, to je ugarski 
dvor u popunjenju biskupije mnogo opreznije postupao, pa ako 
je i prestao, makar za vrieme samo, Ugre ovdje namještivati, 
to ipak, neuzdajuć se u hrvatske sinove, biskupsku čast namje- 
njivao je ljudem inih narodnostih, koji opet za ovaj narod ni: 
kakovih simpatijah nisu gojili. 
Do biskupah zagrebačkih najodličnije mjesto zauzeo je kaptol, 
koj usljed stare tradicije sastojao je od trideset i dva člana. Po 
sgoljnih samo imenih težko je doznati, u koliko su Hrvati u ovom 
! Krčelić. Hist. eccl. zagrab. p. 74. Kukuljević cod. dipl. II. p. 6. 
* Manasija spominje se kao biskup zagreb. 1103—1113. Fejer cod. dipl, 
3 Mon. hist. epise. zagrab. 1. e. 
* Thomas areh. Hist. salonitana c. XVIII. 
