126 IVAN TKALŠČIO, 
U drugoj takodjer borbi kad je ustao vojvoda Bela (1220) na 
oca si Andriju IL., pretrpila je ova biskupija ,neprocienjenu štetu“, 
tada bo kraljeva stranka, kojoj se na čelo stavio biskup zagrebački 
Stjepan 1. proti vojvodi, uz kojega prionuo bijaše stolni prepozit 
Primogenit, kao vojvodin kancelar, premda je održala pobjedu i pri- 
silila Belu, da se morao zakloniti u Austriju, ipak je silnu štetu 
prouzročila biskupiji, ne samo što je u toj borbi život mnogih po- 
stradao, već i ista stolna crkva bijaše tom zgodom popaljena!. 
Posljedice domaćih ovih borbah bijahu, da se je plemstvo i gra- 
djanstvo vrlo rano podielilo u dva tabora, te mržnja njihova tra- 
dicionalno prelazila od oca na sina, a to bijaše opet nov povod 
medjusobnomu krvarenju i otimačini, odatle pako nastade surovost i 
odpor proti crkvenoj vlasti, koja, kad je uzalud pokušala zadnje 
sredstvo, izobćenje, da taj prkos ukroti, bijaše prinuždena utečći se 
u zaštitu same rimske stolice“. 
U ovih nepovoljnih okolnostih popustila je i stega u samom sve- 
ćenstvu i zanemaren bio uzgoj mladeži, koja se posvetiti htjela 
ovomu staležu; jer je kaptol zagrebački ,guerris durantibus“ tako 
osiromašio , da se niti pomisliti nije moglo na kakovo uzdržavanje 
skolastika, koji bi usljed zaključka sabora lateranskoga III. troš- 
kom kaptolskim obučavati bio morao mladež. 
I tako se koncem prve polovine XIII. vieka biskupija zagre- 
bačka, premda skoro već poldrugi viek proživi, nalazila na rubu 
propasti, no ujedno i željom željela preporoditelja, kojim ju doista 
i nadarila providnost božja u osobi biskupa Stjepana II. 
O porieklu Stjepanovu neimamo' žalibože potanjih viestih, po 
tadanjem bo običaju spominjelo se u listinah pleme samo za 
svjetovnjake, nipošto pako za one, koji su crkvene časti nosili, pa 
toga radi nespominje ga ni sam Stjepan u svojih poveljah, a ni 
1 Theiner 1... 1, p. 41. 
% Honorius... illustri regi Hungarie... Consvevit regalis potencia 
dignitatis, contumacium domare duriciam, et eorum maxime, quos ab 
ecolesiarum et ecelesiasticarum personarum molestiis dei timor non re- 
vocat et severitas ecelesiastica non compescit. Unde nisi ex diversis et 
variis occupationibus excusabilis reddi posses, de Tua non immerito ex- 
cellencia miraremur, ex eo videlicet, quod cum 'Tibi seripsimus ut quos- 
dam parochianos ven. fratris nostri.. zagrabiensis episcopi, qui eum et 
ecelesiam suam multipliciter infestantes, latam propter hoce in eos ab ipso 
excommunicacionis sententiam parvipendunt, in suo non foveres errore, 
sed ab ipsius episcopi et ecclesie predicte cessare molestiis, tradita tibi 
compellereg potestate . . .. Iz ark., nadb. lib. Privil. fol. 82. 
