PRIEPOROD BISKUPIJE ZAGREBAČKE U XIII. VIEKU. 139 
desetinu od pšenice, zobi, voska, meda, lana, boba, janjićah i ora- 
hah; te četvrt marke za pisara i jednu marku za ključara. Osim 
toga da se uzmognu prema časti udobnije i hraniti, i da ,radi po- 
trebe i nestašice svagdanje hrane, proseć milostinju nebudu prisi- 
ljeni zanemarivati službu božju“, poklonio im desetinski prihod 
kotara goričkoga, a osim toga obvezao se, da će im svake godine 
davati 200 svinjah i isto toliko kablovah vina; napokon, buduć 
da su kanonici tada stanovali koje gdje po Zagrebu, to im odstupio 
svoje zemljište kod stolne crkve i sve sgrade koje se na njem 
nalazile, da se tako sasvim uzmognu posvetiti službi božjoj;' ovim 
potonjim darom stavljen je i prvi temelj kaptolskoj ulici. 
Da uživa kaptol zagrebački i simpatije naroda hrvatskoga, brižni 
Stjepan pobrinuo se i za to. U kaptolu zagrebačkom bijaše smjesa 
raznih narodnostih, jer su u naimenovanja kanonikah uplivali i 
pape i kraljevi, i to tako, da nepitajuć ni biskupa, komu jedino 
pripadalo je pravo naimenovanja, pošiljali ovamo ljude tudjince, 
opredielivši za nje prvu vakantnu kanoniju. Biskup Stjepan stavio 
se osobito na to, da tu zlu porabu dokine, te je kanoničke časti 
podjeljivao najviše samo domaćim sinovom, kako nam liepi primier 
tomu pruža (1228.) u kanoniku Dragoslavu.? 
Plemenito ovo revnovanje Stjepanovo oko prvoga pokusa prepo- 
rodjenja biskupije naišlo je i u narodu hrvatskom na brzi odziv. 
Ove bo iste godine (1227), kada je biskup udario prvi temelj 
boljku svoga kaptola, desio se u Zagrebu na svetac Stjepanov 
(20. kolovoza) plemić Nikola, rodom iz Ludbrega, sin Petrov, a 
inače posjednik Zeline i Bistrice. Sašav u stolnu crkvu, prigodom 
offertorija, kada se po tadanjem običaju darivao novac za potrebu 
i uzdržavanje kanonikah, to je on, mjesto novčana dara, poklonio 
tom sgodom kaptolu zagrebačkomu kupljeni svoj posjed, ležeći 
u moravečkoj županiji, na ime Vražji-laz, pod tim uvjetom, da ga 
kaptol zajednički uživa, nu ako bi ipak s vremenom voljan bio 
komu svjetovnjaku kao predijalisti ustupiti ga na uživanje, to si za 
takov slučaj pridržaje pravo, da ga isti samo njegovim potomkom 
ustupiti bude mogao, a to za to, da obezbiedi svoje i svojih poto- 
makah gradove: ŽZelinu i Bistricu, da nepadnu u ruke dotičnomu 
uživatelju.? 

3 7 
1 Mon. list. episc. zagrab. 1. p. 98. 
* Ibid p. 62. 
Ibid plavi 
