PRIEPOROD BISKUPIJE ZAGREBAČKE U XIII. VIEKU. 1417 
3 
biskupiju na metropoliju, i tim da stvori neodvisnu hrvatsku crkvenu 
pokrajinu. Za ovo svoje poduzeće predobio je i samoga vojvodu Ko- 
lomana, koj je u to ime obrekao i materijalnu pripomoć; način pako, 
kojim bi se lasnje ovaj podhvat polučiti mogao, da nenagazi na 
veliki odpor u ugarskom episkopatu, bijaše taj, da se splitska i 
zagrebačka crkva sdruže. Ovomu sdruženju okolnosti bijahu vrlo 
povoljne. Splitskim metropolitom bijaše tada Guncel, sin ugarskoga 
plemića Kornelija ,, plemenita doduše roda, ali inače od male ciene“, 
koj radi slaba znanja, premda dobom vremešan, kada nije mogao u 
Ugarskoj postići nikakove časti, prisiljen bijaše poći u božjake, i tuj 
posta upraviteljem župne crkve sv. Stjepana kralja. Guncel bijaše 
u rodu sa hrvatskim banom Gjulom, toga radi on, kada se g. 1221 
popunjivala stolica metropolije splitske, vruće ga preporučivao ta- 
mošnjemu svećenstvu i gradjanstvu, pa je napokon polučio, te su ga 
oni izabrali za svoga nadpastira'. Prve odmah godine svoga biskupova- 
nja izgubio je Guncel svako povjerenje, i to ne samo u svećenstvu i 
gradjanstvu svoje biskupije, već i kod rimske stolice, tako, da je 
Akoncij, poklisar pape Honorija IIL., koj bijaše poslan u Ugarsku 
i Hrvatsku, da pridigne propalu crkvenu stegu i da diže križarsku 
vojnu proti bosanskim Patarenom, javno sažalio splitsku crkvu, da 
je dobila pastira ,tako tvrdokorna i nevješta“. Osim toga ova- 
kovu sdruženju išlo jeito u prilog, što je splitska metropolija do- 
maćimi razmiricami tako osiromašila, da njezin pastir nije mogao 
prema svomu dostojanstvu živjeti. 
Još više od biskupa zagrebačkoga Stjepana, stavio se vojvoda 
Koloman na to, da_provede spojitbu ovih biskupijah, pa mu napo- 
kon i pošlo za rukom, da se Guncel izjavio pripravnim odreći se 
svoje metropolitske časti, samo da se pospješi ovaj vele koristni 
podhvat. Na temelju izjave Guncelove, odaslao je vojvoda u Rim 
svoga poslanika Petra, (mj. svibnja 1240), po kojem zaprosi papu 
Grgura IX., da primi ostavku Guncelovu i obje biskupije ujedini 
pod novim metropolitom biskupom zagrebačkim Stjepanom, a da 
se ova zamisao čim prije oživotvori, obrekao papi, da je pripravan 
za taj slučaj novomu metropoliti u ime uredjenja spojenih tako 
biskupijah propustiti sav vojvodski dohodak u kraljevinah njemu 
podčinjenih. 
Ovoj liepoj zamisli nebijaše u načelu protivan ni sam papa, nu 
on, vrlo učen kanoničkomu pravu, a inače ugladjen i obziran, da 
za svaki budući slučaj izbjegne po rimsku stolicu i po same 
: ibn arh. Hist, salon. c. XXVII. 
* 
