148 IVAN TKALČIĆ, 
LI 
ovako spojene dioecese, pretenzijam ugarske hierarchije, odpisa 
vojvodi (6. lipnja), da izhodi privolju glede toga u splitskom i za- 
grebačkom kaptolu." 
Dok su o ovom predmetu potrajali priegovori medju Rimom, 
Kaločom, Zagrebom i Splitom, snadje spojenu ugarsko-hrvatsku 
kraljevinu težka nesreća, koja je taj podhvat u prvom njegovom lie- 
pom zametku udušila, a napokon i sasvim izjalovila. 
U to nekako vrieme provališe Tatari pod svojimi vodjami Ba- 
tom i Kajdanom u Rusku i Poljsku, a opustošivši ih prodrieše 
poput silne bujice mjeseca ožujka 1241 u kraljevinu Ugarsku. U 
odlučnoj bitci kod rieke Saja, potukavši sjedinjenu ugarsko-hrvat- 
sku vojsku, nagnuše za kraljem Belom u Hrvatsku, kamo se je on 
sa preostatci svoje vojske zaklonio. Tatarske ordije, prebrodivši 
Dravu, poplavivši dolnju Slavoniju, razorivši Kamenicu, stolicu 
biskupije sriemske i grad Orljavu, sadjoše u gornju, gdje su opet 
popalili grad Cazmu, sbornu crkvu čazmansku sv. križa i domini- 
kansku sv. Magdalene, te se zaputili proti neutvrdjenomu tada 
još Zagrebu, a nenašavši ovdje kralja, upališe sam grad, a liepu 
stolnu i netom dogotovljenu crkvu do temelja razoriše." 
Dok je tatarska sila proizvadjala ovdje ovakova divljačka diela, 
potražio je Bela sa mnogimi plemići, biskupi, dostojanstvenici i 
inim narodom utočište u kršnoj Dalmaciji, a naročito u gradu 
Splitu. Medju ovimi bjegunci nalazio se je i biskup zagrebački Stje- 
pan, koj se u tom gradu u brzo upoznao sa gradskim načelni- 
kom Garganom, sa tamošnjim kaptolom, osobito sa nadpopom Pro- 
danom i gradjanstvom. Kada se utišao prvi strah tim, što su 
pojavivše se pred samim gradom tatarske čete, nakon uzaludnoga 
napora, prisiljene bile okaniti se bezkoristne navale, i ostaviti grad, 
radio je Stjepan, dogovarajuć se sa starcem Guncelom, načelnikom 
Garganom i svećenstvom, a darivajuć ovu prvostolnu dalmatinsku 
crkvu vrlo skupocjenimi tkaninami i ostalimi darovi, o izvedenju 
svoje zamisli, na koje ga tim jače bodrilo i to, što su dočuli ra- 
dostnu viest, da su Tatari kod Trogira sasvim poraženi, pa da je 
Kajdan ostavio Dalmaciju. U isto takodjer vrieme smrću Gun- 
celovom (koncem svibnja) izpraznila se nadbiskupska stolica. Izbor 
novoga nadpastira imao se obaviti odmah nakon smrti pokojnikove, 
pa je i toga radi zaostao bio Stjepan u Splitu, gdje uplivom Garga- 
novim složilo se svećenstvo i puk, te izabralo za svoga pastira 


1 Theiner 1. e. p. 176. CCCXXII. 
