150 IVAN TKALČIĆ, 
bito i sasvim suvišno bilo, jer daje on ionako metropolitom ciele 
Slavonije.! Ovaj izjav ugarskoga episkopata usvojila je rimska 
stolica, te odlučno odbila zahtjev Stjepanov, koj se usljed toga, 
jer ga je ostavila i najjača poluga, vojvoda naime Koloman, koj 
je usljed dobivenih ranah u porazu kod Saja, preminuo u Čažmi, 
zahvalio se Splićanom na metropolitskoj časti, koja nastojanjem 
samoga kralja Bele zapade sada (1244) čazmanskoga prepozita 
Hugrina. 
Tako je nagradila Ugarska posestrimu Hrvatsku za njezine 
žrtve i prolivenu krv, koja se još po dalmatinskik krših vidjevala! 
Pa ako se i za sada izvrglo izvedenje prekrasne zamisli Stjepanove, 
ali ju je narod hrvatski ipak usvojio, i za vrlih svojih biskupah 
Petretića i Borkovića potaknuo, dok ju je napokon, ako i za šest 
sto godinah kašnje, ipak izveo! 
Mnogo teži udarac od ovoga bijaše za biskupa Stjepana onaj, koj 
mu je zadala provala tatarska. Stolna naime crkva sa sbornimi kaptol- 
skimi i inimi župnimi sgradami bijahu popaljene, a stranom razorene, 
broj članovah kaptolskih vrlo je na nizko spao, svećenstvo. se 
umanjilo, redovnici razpršili, a što još gore, u samom narodu po- 
javljala se divljačka ćud, kojoj nam grozan primjer pruža plemić 
Marko iz Drenčine, koj je, otevši svomu susjedu sav posjed, za- 
palio _ mu jošte vlastitu kuću, u kojoj je isti i izgorio, a kraljeva 
čovjeka, koj je radi toga došao na iztragu, do smrti izlupao.? 
Ako i bijaše biskupija zagrebačka mnogo postradala, nu ipak 
nije bila u onako tužnom položaju, u kakovom ju je našao biskup 
Stjepan, kada je prije dvadeset godinah preuzeo upravu njezinu. 
Blagotvorni trud biskupov uložen tečajem tolikih godinah, nije 
tako lasno propasti mogao, s toga Stjepanu nebijaše sada potreba 
stvarati, već samo što je oboreno bilo pridizati. 
Prestolnica Hrvatske, grad Zagreb ,aedificiis combustis, hospiti- 
bus fugatis et interfectis“, opustio je skoro sasvim, pa ipak bijaše 
od potrebe naseliti ga i podići, te učiniti središtem iz kojega bi 
se prosvjeta širila po cieloj biskupiji. 
Da se indi što više pribere stanovnikah u stari Zagreb ili na 
! Krčelić. Hist. ecel. zagrab. p. 82. Odakle je Krčelić izvadio ovaj iz- 
vještaj episkopata ugarskoga, nezna se, ali čini se prema samoj stvari, da 
je authentičan. Dodati mi je jošte, da je isti pisan tečajem g. 1241, jer 
koncem iste godine nebijaše u životu ni Matije ni Hugrina, oni su bo 
pali u borbi sa Tatari. 
3 Zem. ark. N. R A. fase. 1531. nr. 4. 
